Провадження №1-і/337/23/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Хортицький районний суд міста Запорожжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя клопотання прокурора Токмацького відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 08.09.2020р. до ЄРДР за №0000619 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, яке було внесене до ЄРДР 08.09.2020р. за № 0000619 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 було затримано 08.09.2020р., а 10.09.2020р. йому застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася, останній раз ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 08.05.2023р. до 06.07.2023р. включно.

На теперішній час Токмацький районний суд Запорізької області перебуває на тимчасово окупованій території і тимчасово не здійснює судочинство.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022р. (із змінами) територіальну підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

29.06.2023р. до Хортицького районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Токмацького відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, але ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не зникли та продовжують існувати. Враховуючи ступень тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду. З метою уникнення покарання ОСОБА_5 буде незаконно впливати на потерпілого та свідків, у тому числі шляхом погроз, умовлянь схилити їх для дачі неправдивих показів, що вплине на повне та неупереджене встановлення обставин, які згідно ст.92 КПК України підлягають доказуванню. На необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказує сам характер кримінального правопорушення. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечив та пояснив, що заявлені прокурором ризики є недоведеними. Він не має наміру переховуватися від суду. Хоча він зареєстрований у місті Токмак Запорізької області, де проживав до затримання, але має намір мешкати у м.Запоріжжі, перший час - у друга ОСОБА_6 в Хортицькому районі м.Запоріжжя, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , номер квартири не пам`ятає, або буде орендувати житло самостійно. Ризик впливу на потерпілих та свідків, заявлений прокурором, є безпідставним, оскільки вони вже судом допитані. Також пояснив, що його батьки залишились на тимчасово окупованій території, брат служить, родина брата на даний час мешкає у м.Львів. Визначений судом розмір застави є занадто великим. Достатнім запобіжним заходом вважає особисте зобов`язання, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечила та пояснила, що підстави для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою прокурором не доведені. Тривале тримання обвинуваченого під вартою порушує його права і є незаконним. Також зазначила, що вона підтримує зв`язок з батьками обвинуваченого, вони мешкають у м.Токмак Запорізької області, але мають намір допомагати сину в оренді житла у м.Запоріжжі. Також у обвинуваченого є друг в м.Запоріжжі, який теж може йому допомогти у влаштуванні з житлом. Вважає достатнім запобіжним заходом особисте зобов`язання та заявила клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.3, 8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч.1-3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як встановлено судом, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, яке є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для застосування до особи запобіжного заходу, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 перебуває на стадії судового розгляду і на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінального правопорушення.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Оцінивши обставини справи, суд приходить до висновку, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України відсутній, оскільки відповідно до пояснень учасників, під час судового розгляду судом вже було допитано потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, допит яких був ініційований стороною обвинувачення. Таким чином, тримання ОСОБА_5 під вартою для унеможливлення впливу на вже допитаних осіб не є необхідним.

В той же час, суд вважає доведеним, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який був підставою для обрання та продовження застосованого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшився та не відпав.

В даному випадку суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі. Раніше обвинувачений не судимий, водночас, відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений неодружений, неповнолітніх дітей та утриманців не має, що свідчить про низькі соціальні зв`язки. До затримання ОСОБА_5 проживав у м.Токмак Запорізької області, яке на даний час є тимчасово окупованою територією, що позбавляє можливості здійснення контролю за обвинуваченим за вказаним місцем проживання. Актуальна та достовірна інформація про наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання на підконтрольній території України, близьких родичів та усталеність соціальних зв`язків відсутня.

Вказані обставини в сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення, тобто ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177КПК України, та виправдовують подальше його тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Такий запобіжний захід як особисте зобов`язання, про що заявляє сторона захисту, не є співмірним і доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Більш того, як вже зазначалось обвинувачений не має місця проживання на підконтрольній території України.

Заяви від осіб, які б виявили бажання бути поручителями обвинуваченого, не надходили, що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд також не вбачає, оскільки на підтвердження доводів про можливість проживання обвинуваченого у друга або про можливість оренди житла у м.Запоріжжі або в іншому місті, яке знаходиться на підконтрольній Україні території, наявності на це згоди власника або користувача житла, обвинувачений та його захисник жодних доказів суду не надали.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, матеріали провадження не містять. Вік та стан здоров`я обвинуваченого не є перешкодою для його тримання під вартою.

Доводи сторони захисту щодо тривалого перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в даному випадку суд вважає необґрунтованими через те, що тривалість судового розгляду викликана об`єктивними чинниками, такими як складність кримінального провадження, дією воєнного стану, що уповільнює розгляд кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Токмацького районного суду Запорізької області, а м.Токмак наразі є тимчасово окупованою територією.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_5 перебувати на волі.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому він обвинувачується, сукупність вказаних вище обставин однозначно свідчать про наявність на даний момент конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Таким чином, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає і його дію слід продовжити до 60 днів, задовольнивши тим самим клопотання прокурора повністю, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання слід відмовити.

Водночас, ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.09.2022р., при продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України було встановлено заставу в розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (396 960 грн.), що є середнім розміром, передбаченим ч.5 ст.182 КПК України для осіб, які обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, який слід залишити без змін, оскільки підстав для її зміни чи скасування судом не вбачається.

Керуючись ст.2,7,176-178,183,194,199,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Токмацького відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 серпня 2023 року включно.

Визначений ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 30.09.2022 року розмір застави - 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 396 960 грн. - залишити без змін.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та надіслати до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконання, але може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 03 липня 2023 року о 14.45 годині.

Суддя ОСОБА_1