Справа № 755/6346/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд)

у складі головуючої судді ОСОБА_1 одноособово,

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2023 року за № 0001302 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянка України, з вищою освітою, розлучена, на утриманні має 3 неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального Кодексу України (далі - КК), в редакції Закону України № 2117-IX від 03 березня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство»

у с т а н о в и в :

Суть питання, що вирішується судом

З обвинувального акта, складеного 11 травня 2023 року слідчою СВ Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_8 та затвердженого того ж дня прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , слідує, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні 20 та 30 березня 2023 року крадіжок майна в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 91 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в т.ч. 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення .

Особливості наведених правовідносин свідчать, що у провадженні необхідно надати відповідь на такі ключові питання:(1) чи вчиняли обвинувачені діяння, яке охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого КК ?; (2) чи доведено стороною обвинувачення винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення ?;(3) як слід кваліфікувати діяння обвинувачених, у випадку доведення їх винуватості ?

Суд надає ствердні відповіді на 1 та 2 питання, у зв`язку з чим кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК, з огляду на наступне.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 20 березня 2023 року близько 22 години 00 хвилин, тобтов умовах воєнного стану, що введений в дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та продовжений Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», перебувала за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, буд. 15-А, в приміщенні супермаркету «Фора», де у неї виник злочинний намір на таємне викрадення товарів, що належить ТОВ «Фора», шляхом несплати частини обраного товару через термінал каси самообслуговування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та її дії є таємними для покупців та персоналу магазину, ОСОБА_4 , взявши візочок для покупців, пройшлася по рядах з товаром, та обрала необхідний їй товар, який складала до візочка та тряпчаної сумки, яка була при ній, а саме: паста зубна Paradontax 75 мл, вартістю 96,99 грн.; сир ваговий молочний класичний 50%, вагою 321 г, вартістю 91,16 грн.; олія рафінована Олейна 1 пл., ємністю 0,85 л, вартістю 59,90 грн.; сир молочний Чеддер, вагою 0,130 кг, вартістю 69,99 грн.; шоколад 100 KinderТ8 100 г, вартістю 53, 49 грн., Скумбрія в вакуумі копчена, вартістю 190,61 грн.; Яйця курячі 1 уп ( 10 шт.), вартістю 76, 29 грн.; цукор Ситий Двір фасований, вагою 1 кг, вартістю 32,29 грн.; цукерки Roshen Cherry желейні в упаковці, вагою 70 г, вартістю 28,39 грн.; цукерки Roshen Bear желейні в упаковці, вагою 70 г, вартістю 28,39 грн.; цукерки Roshen Froz желейні в упаковці, вагою 70 г, вартістю 17,90 грн.; консерва рибна Тунець Adriatik Qeen, вартістю 59,99 грн.; пельмені Вам упаковані, вагою 900 г, вартістю 166,90 грн.; огірок вітчизняний тепличний, ваговий, 1,098 кг, вартістю 119 грн./кг, на суму 130,66 грн.; томат коктельний ваговий, вагою 0,552 кг, вартістю 139,00 грн. на суму 76,72 грн.; приправа Приправка для курки, 30 г, вартістю 19,99 грн.; приправа Торчин 10 овочів, 120 г, вартістю 51,99 грн.; чай Ahmad Англійський №1, вартістю 67,49 грн.; банани вагові, вагою 1,288 кг, вартістю 58, 50 грн./кг, на загальну суму 75,35 грн., Roshen Cherry желейні в упаковці, вагою 70 г, вартістю 28,99 грн.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме товарів з супермаркету «Фора», підійшла до каси самообслуговування вищезазначеного супермаркету, просканувала кілька товарів та імітуючи сканування товару на терміналі каси самообслуговування, переклала його до сумки та пакету без оплати разом із просканованим, який вона оплатила, після цього безперешкодно вийшла із викраденими та оплаченими товарами з приміщення супермаркету «Фора», розташованого за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, буд. 15-а, та з місця кримінального правопорушення пішла, а викраденим товаром розпорядилася на власний розсуд.

Так, своїми протиправним діями ОСОБА_4 завдала матеріальної шкоди ТОВ «Фора» на загальну суму 1423, 48 грн. (без ПДВ).

Окрім цього, у період дії на території України воєнного стану, а саме 30 березня 2023 року близько 22 години 20 хвилин ОСОБА_4 перебувала за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, буд. 15-А, в приміщенні супермаркету «Фора», де у неї виник злочинний намір на повторне, таємне викрадення товарів, що належить ТОВ «Фора», шляхом несплати частини обраного товару через термінал каси самообслуговування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та її дії є таємними для покупців та персоналу магазину, ОСОБА_9 , взявши візочок для покупців, пройшлася по рядах з товаром, та обрала необхідний їй товар, який складала до візочка та чорної тряпчаної сумки, яка була при ній, а саме: томат Черрі ваговий, вагою 0,630 кг, вагою 139, 00 грн. /кг на суму 87, 57 грн.; Олія рафінована Чумак, ємністю 0,9 л вартістю 75,49 грн.; 3 упаковки цукерки Roshen Bear желейні, вагою по 70 г, вартістю 28,39 грн. кожна, на загальну суму 85,17 грн.; паста зубна дитяча Lakalut 4-8 50 мл - вартістю 79, 99 грн.; паста зубна дитяча Lakalut 8+, 50 мл, вартістю 62,99 грн.; паста зубна Splat Актив, 100 мл вартістю 134,00 грн.; ковбаса Ранчо на дровах вагою 400 г, вартістю 107,00 грн., ковбаса салями Карпатська, вагою 0,390 кг, вартістю 210,21 грн.; ковбаса Фарро салямі, вагою 0,370 кг, вартістю 169,83 грн.; набір для барбекю 1 шт., вартістю 234 грн., 2 шт. міні-піч Мамо спиртова, запаска, 150 мл, вартістю 34,90 грн. на загальну суму 69,80 грн.; дезодорант-спрей Nivea Pure 150 мл, 2 шт., вартістю 89,89 грн за 1 шт., на загальну суму 179,78 грн.; освіжувач повітря Glade, 269 мл, 2 шт., вартістю 104,00 грн за 1 шт. на загальну суму 208,00 грн.; дезодорант Nivea Men 150 мл вартістю 58,63 грн; дезодорант роликовий Dove чол., 50 мл, вартістю 46,01 грн.; піна для укладки Taft, 150 мл, вартістю 89,90 грн.; шампунь Elseve, 400 мл, вартістю 139,00 грн.; пакети для сміття «Мєлочи жизни», 35 шт., вартістю 59,99 грн.; чіпси Doritos 100 г вартістю 59,99 грн., кабаноси Дмитрук, 80 г, 2 шт., вартістю 63,49 грн. на суму 126,98 грн., консерва рибна Тунець в олії, вагою 185 г, вартістю 64,90 грн.; заморожена суміш морепродуктів 5 континентів, 200 г, вартістю 83,19 грн.; палички крабові Водний світ заморожені, вагою 450 г кожна в кількості 2 шт., вартістю 125 грн. за 1 шт., на загальну суму 250 грн.; яйця курячі Квочка по 10 шт. в упаковці, 2 шт., вартістю 69,99 грн. за 1 уп., на загальну суму 139,98 грн.; молоко згущене Первомайський МКК 8,5%, 290 г, в кількості 2 шт., вартістю 41,99 грн. за 1 шт., на загальну суму 83,98 грн.; продукт кисломолочний Aktimel клубника 1,5% бут. 100 г, в кількості 6 бут., вартістю 15, 90 грн. за 1 бут., на загальну суму 95,40 грн.; масло селянське солодковершкове Сільське 82%, вагою 180 г, вартістю 74,99 грн., масло селянське солодковершкове Сільське 72,5%, вагою 180 г, вартістю 65,49 грн.; набір для творчості Зайці вартістю 27,50 грн.; наліпки Пасхальні 1 шт., вартістю 19,90 грн.; чіпси Люкс бекон вагою 133 г, вартістю 56,99 грн.; чіпси Люкс паприка вагою 133 г, вартістю 56,99 грн.; приправа Приправка для курки, вагою 30 г вартістю 19,99 грн.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме товару з супермаркету «Фора», що належить ТОВ «Фора», підійшла до каси самообслуговування вищезазначеного супермаркету, та імітуючи сканування товару на терміналі каси самообслуговування, переклала до сумки та пакету, разом з іншим товаром, який вона просканувала та розплатилася за нього, після цього з оплаченим та викраденим товаром безперешкодно вийшла з приміщення супермаркету «Фора», розташованого за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, буд. 15-а, та з місця кримінального правопорушення пішла, а викраденим товаром розпорядилася на власний розсуд.

Так, своїми протиправним діями ОСОБА_4 завдала матеріальної шкоди ТОВ «Фора» на загальну суму 3323, 63 грн. (без ПДВ).

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Згідно ст. 185 КК йдеться про

[… 1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) […]

4. […], в умовах воєнного […] стану […]…].

Відповідно до п. 3-4 постанови Пленуму ВСУ від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 11 вересня 2019 року в справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Мотиви суду

Суд провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходить з наступного в своїх висновках.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин та процедура розгляду

Згідно положень ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ВС від 28 березня 2019 року в справі № 154/3213/16).

В цьому випадку, будучи допитаною, у порядку ст. 351 КПК, обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні зазначених діянь 20 та 30 березня 2023 року визнала повністю, надала покази, в яких підтвердила обставини вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу, щиро розкаялася у вчиненому.

Вказала, що дійсно за наведеного у вироку алгоритму дій вчинила зазначені крадіжки.

Остання також виразила готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини. Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачена просила визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення, оскільки повністю погоджується з встановленими обставинами.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В цьому випадку, покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним (і) змісту обставин, добровільності та істинності його позиції, (іі) наслідків в частині позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно, Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують її особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин встановлених судом.

Щодо кваліфікації дій

Згідно ст. 2, 11 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 05 квітня 2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Частиною 4 статті 185 КК із змінами, внесеними згідно із Законом № 2117-IX від 03 березня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», котра дії з 07 березня 2022 року, визначено відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене у т.ч. в умовах воєнного стану.

Темпоральність (від лат. Temporalis - «часовий») - специфічний взаємозв`язок моментів часу і часових характеристик.

В даному випадку, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє і по нині, зокрема на час вчинення дій обвинуваченим в цій справі.

Пояснювальна записка до проєкту Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» вказує, що змінами до Кримінального кодексу України пропонується доповнити склади злочинів, передбачені в статтях 185, 186, 187, 189, 191 КК України, кваліфікуючою ознакою - вчинення в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Наведене […]ґрунтується в т.ч. на тому, що вУкраїні триває запекла війна у зв`язку з нападом російської федерації […].На превеликий жаль […] нерідко такі обставини використовуються зловмисниками з метою фактично […]заволодіння майном шляхом проникнення до квартир, житлових будинків, офісів чи закладів торгівлі (згадуються, в якості прикладу, таких дій регіони Нетішин Хмельницької області, Лубни, Кременчук, Полтава, Охтирка Сумської області, Таврійськ Херсонської області, тобто міста всієї країни).

[…] Суспільна небезпечність таких дій істотно підвищується в умовах воєнного або надзвичайного стану.

[…] Водночас ухвалення запропонованих законопроєктом змін сприятиме загальній превенції […], тобто запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень цього виду та підвищенню ефективності засобів кримінально-правового реагування на такі прояви […] цивільних осіб.

Тим самим, відсутні ґрунтовні підстави, на противагу наведеним, уважати, що Закон № 2117-IX від 03 березня 2022 року звужує чинність норми ч. 4 ст. 185 КК в його редакції територією активних бойових дій та/або окупованих територій, а не виходить з факту уведення воєнного стану та території, де мало місце діяння на дату вчинення.

Також судом зауважується, що кримінально-правова норма складається з трьох елементів: гіпотези, що визначає умови, за яких застосовується правова норма щодо забороненої поведінки особи; диспозиції, що закріплює таку правову норму; санкції, що встановлює покарання для осіб, які порушили цю правову норму, а тому при дослідженні питання щодо дії норми (закону) треба аналізувати її поелементно.

З урахуванням того, що, в даному випадку, диспозицію ч. 4 ст. 185 КК не можна вважати бланкетною, оскільки вона не посилається на інші закони чи нормативні акти у визначенні заборонених діянь, а визначає їх у своєму тексті.

Відповідно до цього положення забороняється: «таємне викрадення чужого майна».

Власне ця заборона і є диспозицією ч. 4 ст. 185 КК, яка супроводжується визначеними в цьому ж положенні санкціями.

Відсилка до «воєнного стану» міститься не в диспозиції цієї норми, а власне у формулюванні «умови», яка визначає, коли її диспозиція може бути застосована: «в умовах воєнного стану». Якщо «воєнний стан» введений - умова виконана, і діє диспозиція ч. 4 ст. 185 КК.

Умови, що визначають застосування диспозиції норми, в теорії права відносять до гіпотези норми. Таким чином, слова у ч. 4 ст. 185 КК «в умовах воєнного стану» визначають один із елементів гіпотези норми, який - поряд із загальними елементами умов настання кримінальної відповідальності, що містяться в Загальній частині Кримінального кодексу України, - визначає можливість застосування диспозиції і, відповідно, санкції ч. 4 ст. 185 КК.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним,Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

З урахуванням того, що Верховний Суд у постанові від 27 вересня 2018 року у справі № 686/6613/16-к вказав, що у разі визнання особи винуватою у вчиненні декількох діянь, які відповідають складу злочину, передбаченого однією і тією самою статтею (частиною статті) закону про кримінальну відповідальність, всі ці діяння кваліфікуються в сукупності за відповідною статтею (частиною статті) лише один раз і окремої кваліфікації не потребують, а тому Суд власне не убачає з цих передумов підстав кваліфікувати кожен з епізодів окремо за ч. 4 ст. 185 КК, як про те вказано в обвинувальному акті.

Мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням того, що за ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п. 3 ч. 1 ст. 65 Кодексу, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […](абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

З огляду на наведене Конституційний Суд України в рішенні від 15 червня 2022 року № 4-р(II)/2022 зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […]має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

В цій ситуації, обставинами, що пом`якшують покарання є

? щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. час, місце, спосіб учинення.

Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ВС від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачена висловила щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки;

? активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у активному сприянні у встановленні обставин регламентованих ст. 91 КПК України та розгляду провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК;

? відсутність претензій матеріального характеру в частині збитку від крадіжки у потерпілої особи, що указує на можливість урахування обставини визначеної п. 2) ч. 1 ст. 66 КК України;

? наявність на утриманні та вихованні 3 неповнолітніх дітей. Цю обставину Суд враховує у порядку ч. 2 ст. 66 КК, позаяк вона є вагомою та прямо обумовила причини поведінки обвинуваченої щодо крадіжки продуктів харчування в магазині.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК, не установлено.

Також, Суд враховує, що обвинувачена на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя (див. дані установочної частині цього рішення), що свідчить про те, що оточуюча її обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення та потерпілого щодо необхідної міри покарання в т.ч. із застосуванням норм ст. 79 КК; відношення обвинуваченої до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, а саме: класифікацію за ст. 12 КК, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК у виді позбавлення волі зі звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 79 того ж Кодексу та покладенням обов`язків з числа визначених його ст. 76 КК, оскільки Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи тривалість іспитового строку та вид обов`язків визначених ст. 76 КК Суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винної та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, тобто визначає їх у обсязі необхідному і достатньому для виправлення терміном на 1 рік.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо Суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (див. постанову ВС від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18), що власне і має місце, в цій ситуації, при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення при застосуванні в т.ч. норм ст. 79, 76 КК.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, в цій ситуації, в ключі характеристик особи, вчинюваного злочину, поведінки після, Суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, сприймалося б як жорстоке поводження.

Це покарання відповідає і найкращим інтересах дітей обвинуваченої, котра утримує їх самостійно, відповідно призначення реального покарання тягне за собою вкрай болючі наслідки для них пов`язані з розлученням з матір`ю та направленням до державних установ перебування. Враховує в цьому ключі Суд і те, що у пунктах 83, 84 постанови Європейського суду з прав людини у справі «Нунесс проти Норвегії» від 28.06.2011 р. (заява №55597/09), зазначено, зокрема, що Суд поділяє думку про те, що тривале розлучення матері двох дітей, беззаперечно утворить надзвичайно болючий захід по відношенню до дітей. З огляду на тривалий тісний зв`язок з матір`ю… Європейський суд не переконаний в тому, що при конкретних обставинах були в достатній мірі враховані найкращі інтереси дітей для цілей статті 8 Конвенції. В цьому контексті також необхідно врахувати статтю 3 Конвенції ООН про права дитини, згідно якої, найкращі інтереси дитини мають бути пріоритетом при прийнятті публічними органами будь-яких заходів відносно дітей (см. Постанова Європейського Суду з прав людини «Нойлінгер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), скарга №41615/07, §135, ECHR2010). Таким чином, Європейський суд не впевнений в тому, що влада Норвегії діяла в межах свого розсуду, прагнучи встановити справедливу рівновагу між публічним інтересом у встановленні ефективного міграційного контролю та потребами заявниці у перебуванні в Норвегії з метою підтримання контактів зі своїми дітьми в їх найкращих інтересах».

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, Суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону України № 2117-IX від 03 березня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В силу ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази: диски з відеозаписами залишити в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я Оксана БІРСА