Справа № 357/8359/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження за № 0002039 від 26.08.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, який надавав послуги в секторі приватного бізнесу по укладанню тротуарної плитки, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

потерпіла: ОСОБА_6 ,

захисники - адвокати: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , не зважаючи на військову агресію Російської Федерації проти України, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 днів.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 №2119-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.04.2022 №259/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022 №2212-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 №341/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 №2263-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 №573/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 №2500-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

26.08.2022, приблизно о 14 години 50 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу будинку № 4 по вулиці Вернадського в місті Біла Церква, Київської області, біля перукарні «Chanel» за попередньою домовленістю зустрівся з колишньою своєю співмешканкою ОСОБА_6 з метою обміну речей, частина яких у кожного з них залишилась після розлучення.

Під час розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виник конфлікт з приводу того, що останній приніс їй не ті речі, які вона очікувала, та в свою чергу ОСОБА_6 , відмовилась повертати ОСОБА_3 квитанції з ломбарду на закладене майно останнього та мала намір йти по своїх справах. В цей час, у ОСОБА_3 виник умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілої, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, попрямував за потерпілою ОСОБА_6 . В подальшому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення майнової шкоди та заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_6 та двома руками штовхнув її в спину, від чого остання впала на землю вниз обличчям. Після чого, ОСОБА_3 наніс потерпілій близько п`яти ударів ногами в область голови та обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: синця із саднами на фоні нього на спинці носа, перелом кісток носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна на шиї справа, синець на грудях зліва, синці на правій руці та нозі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В подальшому, подолавши опір останньої, ОСОБА_3 заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 , зірвавши з її правого плеча жіночу сумку, виготовлену зі шкірозамінника, червоного кольору, вартістю 305 гривень 00 копійок, в якій знаходились: грошові кошти в сумі 320 гривень 00 копійок, а також цигарки ТМ «Філіп Моріс» з капсулою чорниця, запальничку червоного кольору «Big» та перцевий балончик, які не становить майнової цінності для потерпілої ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 625 гривень 00 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 187 КК України, не визнав, однак погодився з тим, що зірвав сумку у потерпілої для примирення з останньої, тобто у нього корисливого мотиву не було, просив неодноразово вибачення у потерпілої в судовому засіданні та показав, що він останні п`ять років співмешкав зі ОСОБА_6 , яка за цей час майже не працювала, родину утримував він самостійно та забезпечував ОСОБА_6 всім необхідним, незважаючи на той факт, що офіційно ОСОБА_3 не працював, останній постійно надавав послуги у секторі приватного бізнесу в сфері будівництва. Під час спільного проживання між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 іноді виникали сварки на ґрунті ревнощів ОСОБА_3 . В середині серпня 2022 року в наслідок чергової сварки ОСОБА_6 розірвала близькі відносини з ОСОБА_3 та на теперішний час орендує кімнату, яка розташована в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 , в якій раніше мешкали вони разом зі ОСОБА_6 , за оренду якої сплачував ОСОБА_3

26.08.2022 за допомогою телефону ОСОБА_3 домовився про зустріч зі ОСОБА_6 , о котрій годині ОСОБА_3 телефонував ОСОБА_6 він не пам`ятає, при цьому ОСОБА_6 попросила його на зустріч принести простирадло, а вона йому специфікації з ломбарду. Місце зустрічі було обумовлено перекупня «Chanel», яка розташована на вулиці Вернадського в м. Біла Церква, Київської області, при цьому під приводом обміну речей ОСОБА_3 мав намір примиритися зі ОСОБА_6 . 26.08.2022 ОСОБА_3 був тверезим.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час зустрічі зі ОСОБА_6 просив її повернутись до нього, однак ОСОБА_6 заперечувала проти примирення, у зв?язку з чим ОСОБА_3 обурився та долонею правої руки штовхнув ОСОБА_6 в обличчя, а саме в область носу, в результаті чого остання впала на землю на спину та ОСОБА_3 закрутив на ній ремінець від сумки та під час вказаних дій штовхнув ОСОБА_6 . При таких обставинах ОСОБА_3 припускає, що можливо наніс випадково, з необережності удар ОСОБА_6 , але він про те це не пам`ятає. При цьому ОСОБА_3 смикнув сумку таким чином зірвав її та пішов з місця конфлікту до себе додому з метою знайти в сумці мобільний телефон ОСОБА_6 та подивитись з ким остання перебуває у нових відносинах, а коли в сумці ОСОБА_3 не знайшов мобільний телефон потерпілої, вирішив забрати сумку, щоб таким чином примусити ОСОБА_6 прийти до нього додому, де б вони могли примиритися в більш затишній обстановці. Отже, подолавши декілька метрів від місця конфлікту ОСОБА_3 крикнув ОСОБА_6 , щоб остання за сумкою прийшла до нього та поговорила з ним спокійно.

Під час вільних показів ОСОБА_3 наполягав, що після того, як він зірвав сумку у ОСОБА_6 та оглянув її побачив, що вона була порожньою, грошей у сумці він не бачив та не брав відповідно, сумку приніс додому та сховав її під диван.

До конфлікту, який виник між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , остання повідомила про те, що має намір сходити до перукарні на що їй були потрібні гроші, які вона просила у ОСОБА_3 .

Після того, як ОСОБА_3 прийшов до себе додому, через незначний час останньому стало шкода ОСОБА_6 та він взяв дома свої гроші у розмірі 320 гривень, а також сумку потерпілої та вирішив повернутися на місця конфлікту, де передати ОСОБА_6 гроші на перукарню. Після того, як ОСОБА_3 вийшов зі свого будинку, до нього під`їхав транспортний засіб, як потім стало відомо, в якому знаходились працівники поліції та затримали його, після чого всі разом поїхали на місце конфлікту, де знаходилась потерпіла ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , у якого знімає кімнату ОСОБА_6 та працівники поліції. Швидкої медичної допомоги на місці конфлікту не було, на обличчі ОСОБА_6 жодних тілесних ушкоджень та слідів крові ОСОБА_3 не бачив.

Працівники поліції на місці провели огляд особистих речей ОСОБА_3 , в ході якого в синій сумці, яка знаходилась через плече у останнього виявили та вилучили грошові кошти в розмірі 320 грн., зарядний пристрій, мобільний телефон, запальничку, особливі документи та повістку на ім`я ОСОБА_3 .

При наданні відповідей учасникам судового провадження ОСОБА_3 наполягав, що гроші у сумі 320 грн., які були вилучені 26.08.2022 під час його затримання належать саме йому, він їх ніс ОСОБА_6 з метою передати для відвідування останній перукарні.

Крім цього, на додаткові запитання учасників судового провадження ОСОБА_3 повідомив, що після його затримання, він разом з працівниками поліції, з яких були одна жінка - працівник поліції, а другий - оперуповноважений, ОСОБА_3 на вимогу останніх вирішив видати сумку ОСОБА_6 , а саме показати, де він її залишив, в наслідок чого вони втрьох поїхали до АДРЕСА_3 , де він віддав працівникам поліції сумку ОСОБА_6 .

Після того, як ОСОБА_3 видав працівникам поліції сумку ОСОБА_6 вони всі разом, втрьох повернулись на місце конфлікту та сумка залишалась у працівників поліції.

При проведені огляду місця події, понятих на місці не було, працівники поліції їх викликали за допомогою мобільного телефону.

Після того, як на місце конфлікту приїхали поняті, розпочали особистий огляд ОСОБА_3 біля капота транспортного засобу, на який викладали все майно, яке перебувало у ОСОБА_3 у сумці, а також відбувалась відеозйомка. Під час обшуку ОСОБА_3 працівники поліції у нього запитували, що за мобільний телефон записаний на купюрі номіналом 200 гривань, однак ОСОБА_3 зазначав, що він нічого не писав на грошових коштах і вони були чистими, написів на них не було.

При наданні відповідей на уточнюючі запитання учасників судового провадження ОСОБА_3 зазначив, що після того, як він з працівниками поліції забрали з його дома сумку ОСОБА_6 та повертались на місце конфлікту, по дорозі оперуповноважений викинув сумку у смітник, повз якого вони проїжджали та сказали, що так буде краще.

Під час судових дебатів обвинувачений ОСОБА_3 також неодноразово підкреслив, що сумку у ОСОБА_6 зірвав виключно з метою подальшого з нею примирення, щоб остання прийшла за нею до ОСОБА_3 , а також зриваючи сумку, ОСОБА_3 сподівався знайти в неї мобільний телефон ОСОБА_6 та дізнатися з ким спілкується ОСОБА_6 і з ким вона підтримує близькі відносини.

Також при допиті обвинуваченого в суді ОСОБА_3 показав, що сумку забрав з метою забрати свій мобільний телефон та квитанцію з ломбарду, щоб викупити свої речі, які здала ОСОБА_6 у ломбард. В сумці, яку забрав ОСОБА_3 у ОСОБА_6 грошей не було. Зазначену сумку ОСОБА_3 приніс до себе додому та закинув її під диван та чекав, щоб за нею прийшла ОСОБА_6 до нього і вони могли поспілкуватися та примиритись.

Під час всього судового розгляду ОСОБА_3 наполягав, що під час його особистого обшуку, працівники поліції вилучили у нього з сумки, саме його гроші на яких жодних записів не було.

Крім цього під час останнього слова ОСОБА_3 наполягав на тому, що під час спільного проживання зі ОСОБА_6 і навіть після розірвання стосунків з останньою, ОСОБА_3 .

Також обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що розуміє, що саме внаслідок його дій потерпілій ОСОБА_6 завдано тілесні ушкодження, хоча він наполягав, що не пам?ятає, яким чином та механізмом він завдав їй тілесні ушкодження. Визнаючи факт заволодіння сумкою, яка була порожньою зі слів ОСОБА_3 , останній мав ціль примирення з потерпілою, коли остання би прийшла до нього додому за своєю сумкою.

Під час судових дебатів ОСОБА_3 висловив щирий жаль відносно всіх вчинених ним дій по відношенню до потерпілої ОСОБА_6 , у якої на протязі всього судового розгляду просив вибачення.

Суд указані показання обвинуваченого, які мають певні розбіжності, сприймає як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.

Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_6 показала, що вона розлучена та має від попереднього шлюбу неповнолітню дочку, яка мешкає з її матір`ю. Останні п`ять років вона співмешкала з обвинуваченим ОСОБА_3 , який зловживав спиртними напоями та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння влаштовував сцени ревнощів, які іноді закінчувались із застосуванням фізичної сили над ОСОБА_6 .

Так, після чергової сварки за десять днів до 26.08.2022, ОСОБА_6 вирішила розірвати всі відносини з ОСОБА_3 та почала самостійно орендувати кімнату у свідка ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 .

26.08.2022 приблизно о 13.30 год. на мобільний телефон ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_3 , з яким вони домовились про зустріч з метою обміном особистих речей, які залишились у них після спільного проживання.

26.08.2022 приблизно о 14.00 год. ОСОБА_6 зустрілась з ОСОБА_3 у парку на вул. Вернадського в м. Біла Церква, Київської області, неподалік з перукарнею «Chanel», оскільки вона мала намір записатися для отримання відповідних послуг. При зустрічі з ОСОБА_3 вона переконалась, що ОСОБА_3 приніс на зустріч не її речі, у зв`язку з чим вона також відмовилась повертати йому квитанції з ломбардів. Після чого ОСОБА_6 сказала, що у неї справи і вони можуть зустрітися в інший день, коли ОСОБА_3 знайде її речі, а саме постільну білизну та плед. Після чого ОСОБА_6 попрямувала до вище зазначеної перукарні. Під час зустрічі ОСОБА_3 наполягав, щоб ОСОБА_6 з ним поспілкувалась, але остання попрямувала по своїм справам. При зустрічі 26.08.2022 ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_6 була тверезою.

Після того, як ОСОБА_6 у перукарні попросили зачекати 20 хвилин, у зв?язку з тим, що попередній клієнт запізнився, вона вийшла з приміщення та зайшла за кут будинку, після чого відчула удар та біль в потиличній частині голови, від отриманого удару остання впала вперед обличчям на землю, чим був нанесений удар ОСОБА_6 не відомо, потім ОСОБА_3 повернув її на спину та почав наносити удари в обличчя ногою, перший удар ногою ОСОБА_3 наніс у район носу та правого ока, від вказаного удару потерпіла ОСОБА_6 руками закрила обличчя. Потім, ще один удар ногою прийшовся по руці потерпілої, а потім в район правої груди та ще по тулубу, таким чином всього ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 від чотирьох до п?яти ударів ногами. Після чого ОСОБА_3 ривком зірвав сумку червоного кольору, яка перебувала на шиї у потерпілої ОСОБА_6 та залишив останньою на місці.

Потім до ОСОБА_6 підійшли діти, які допомогли їй піднятися та надали вологи серветки, якими потерпіла витерла обличчя та викликала за допомогою мобільного телефону поліцію.

На запитання учасників судового провадження потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що удари наносив ОСОБА_3 їй тільки ногами, всі вони були спрямовані на обличчя, але у зв`язку з тим, що вона зачиняла обличчя руками та намагалась уникнути ударів, останні приходились по її рукам та тулубу в області грудей. Після чого на всіх цих місцях залишились синці та садна, кров була лише з носу при цьому свідомість потерпіла не втрачала. Після того, як ОСОБА_3 заволодів сумкою ОСОБА_6 у неї в руках залишився мобільний телефон за допомогою, якого вона викликала поліцію через оператора «102», також ОСОБА_6 звернулась за медичною допомогою 26.08.2022. В сумці, яку зірвав ОСОБА_3 знаходились грошові кошти в сумі 320 грн., з яких 300 грн. останній зранку дав її колишній чоловік у вигляді матеріальної допомоги на спільну дитину та ОСОБА_6 на купюрі номіналом 200 грн. чорнилами синього кольору, написала номер мобільного телефону її матері « НОМЕР_1 », який вона потім перенесла до записної книжки в мобільний телефон. 20 гривень були власними грошима потерпілої. ОСОБА_6 не пам`ятає, що казав ОСОБА_3 , коли зривав у неї з шиї сумку, від його дій на шиї у ОСОБА_6 також залишились синці.

До перукарні зайшла записатися на стрижку, на яку ОСОБА_6 повинна була повернутися через 20 хвилин.

Сумку у ОСОБА_3 26.08.2022 ходили додому забирали працівники поліції та сам ОСОБА_3 .

26.08.2022 потерпіла ОСОБА_6 була тверезою, майнових та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 потерпіла не має, оскільки їй поліцією всі речі та грошові кошти були повернуті. Потерпіла наполягала на призначенні покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім цього при додатковому допиті потерпіла ОСОБА_6 на запитання учасників судового провадження повідомила, що обвинувачений лише після 26.08.2022, як опинився під вартою, почав телефонувати з невідомих мобільних телефонів просити вибачення, а також просив забрати заяву. ОСОБА_6 наполягала, що остання не просила у ОСОБА_3 гроші на перукарню, у неї вони вже були і вона 26.08.2022 прямувала до перукарні з метою отримання зразу ж відповідних послуг. Слова ОСОБА_3 після того, як останній зірвав сумку з шиї потерпілої про те, що вона може її забрати у нього вдома потерпіла не чула.

Під час огляду місця події обвинувачений ОСОБА_3 був з жіночою сумкою, яку він разом з працівниками поліції ходив забирати.

Після нападу ОСОБА_3 на ОСОБА_6 , остання зателефонувала ОСОБА_11 , у якого орендує кімнату, якому розповіла про напад ОСОБА_3 та повідомила, що має намір викликати поліцію, на що ОСОБА_11 підтримав потерпілу.

Вказані показання потерпілої суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується час, місце та спосіб вчинення даного кримінального правопорушення, як і факт нападу з метою заволодіння майном потерпілої, поєднаного із насильством так і заволодіння майном.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, свідок ОСОБА_11 показав, що з ОСОБА_3 знайомий, останній у нього приблизно з кінця січня 2022 року, приблизно чотири місяця орендував кімнату в квартирі АДРЕСА_2 , де останній співмешкав зі ОСОБА_6 , але після того, як ОСОБА_3 застосував до ОСОБА_6 фізичне насильство під час сварки, ОСОБА_11 його зі своєї квартири вигнав.

Після чого ОСОБА_6 самостійно орендує кімнату у свідка по теперішній час. Між свідком ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_6 склались дружні відносини, з обвинуваченим ОСОБА_3 , свідок не спілкується та відносини не підтримує. За час спільного проживання обвинуваченого з потерпілою, свідок ОСОБА_9 неодноразово спостерігав, як ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, під час яких влаштовував сварки зі ОСОБА_6 , в ході яких застосовував до неї фізичну силу.

26.08.2022 приблизно об 11.00 год. до нього додому, де орендує кімнату і ОСОБА_6 прийшов ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп?яніння та зазначив, що хоче забрати свої документи, на що ОСОБА_11 сказав ОСОБА_3 , щоб він дзвонив до ОСОБА_6 та домовлявся з нею, після чого зачинив двері та зателефонував ОСОБА_6 на мобільний телефон, яка повідомила, що знаходиться у своїй кімнаті, коли остання вийшла з кімнати свідок ОСОБА_11 повідомив їй, що заходив ОСОБА_3 , який хотів забрати свої документи, але які саме не повідомив, на що ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_11 , що їй зранку, колишній чоловік дав гроші і вона збирається до перукарні, при цьому повідомила, що по дорозі домовиться зустрітися з ОСОБА_3 , якому планувала повернути його документи. Оскільки свідок ОСОБА_11 також планував піти на ринок, він разом зі ОСОБА_6 приблизно о 14.00 год. вийшли з квартири та кожний пішов по своїм справам.

Після чого 26.08.2022 приблизно через годину, свідку ОСОБА_11 на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила, що її знов побив ОСОБА_3 , а також сказала, що буде викликати поліцію, на що свідок її підтримав та попрямував до неї на місце конфлікту. При зустрічі зі ОСОБА_6 , свідок побачив кров на обличчі останньої, а саме у неї був розбитий ніс. На місці події свідок ОСОБА_11 бачив ОСОБА_3 , який наближався до місця події в супроводі поліцейських та в руках ніс жіночу сумку. ОСОБА_6 була тверезою, після проведення всіх необхідних дній на місці, свідок супроводив ОСОБА_6 у лікарню, звідки також її і забрав.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, свідок ОСОБА_12 показав, що 26.08.2022 у період з 14.00 год. по 15.00 год., коли останній проходив по АДРЕСА_3 , він був запрошений працівниками поліції в якості понятого при проведенні слідчої дії, назву якої свідок не пам?ятав, яка відбувалась на ділянці, яка розташована по АДРЕСА_5 . Також на місці проведення слідчої дії свідок ОСОБА_12 бачив ОСОБА_3 , який сидів на газоні біля шостого під?їзду житлового будинку та біля нього перебувала жіноча сумка, інших речей при ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_12 не бачив. Під час проведення слідчої дії свідок пам?ятає, що певні речі вилучались, але які саме останній не пам?ятає.

Протокол слідчої дії складав слідчий, який в кінці був підписаний свідком ОСОБА_12 без зауважень та доповнень. Претензій при проведенні слідчої дії до працівників поліції у свідка не з?явилось.

Жіночу сумку в присутності свідка ОСОБА_12 працівники поліції не оглядали, а лише поклали її в пакет.

Разом зі свідком ОСОБА_12 в якості понятого також був запрошений ОСОБА_13 , який постійно був поряд з ОСОБА_12 при проведенні слідчої дії.

Під час проведення слідчої дії ОСОБА_3 повідомив, що у нього відбулась сутичка зі ОСОБА_6 .

Крім цього свідок ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 він знає, перебуває з ними в нормальних стосунках.

На місці проведення слідчої дії свідок ОСОБА_12 також бачив ОСОБА_6 , на обличчі останньої тілесних ушкоджень свідок не бачив, при цьому ОСОБА_6 скаржилась на ОСОБА_3 , який її побив.

На запитання учасників судового провадження свідок ОСОБА_12 повідомив, що на інших слідчих діях він участь не приймав, при ньому сумку жіночу не оглядали, за адресою: АДРЕСА_3 , свідок не перебував, що відбувалось за вказаною адресою, свідку ОСОБА_12 не відомо.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, свідок ОСОБА_14 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 він не знайомий. У 2022 році свідок ОСОБА_14 працював охоронцем на ГБК «ДОК», де по периметру паркану були влаштовані камери відеоспостереження, одна з яких фіксувала ділянку перед перукарнею «Chanel» по вул. Вернадського, 4 в м. Біла Церква, Київської області. Так, 26.08.2022 під час свого чергування свідок ОСОБА_14 в обідній час, почув крики. При цьому свідок звернув увагу, що біля перукарні на землі лежала жінка та у неї невідомий чоловік зірвав сумку, а невідома жінка при цьому кричала, щоб чоловік повернув їй сумку. Після чого свідок ОСОБА_14 по камерам відеоспостереження побачив, у якому напрямку попрямував невідомий, але при цьому обличчя останнього свідок не бачив. Після зазначеної події до ОСОБА_14 приходили працівники поліції на місце його роботи та вилучали відео вказаної події від 26.08.2022. Проводилось чи ні впізнання по фотознімкам свідок ОСОБА_14 не пам?ятає, але зазначив, що нападника міг впізнати виключно по одягу, оскільки обличчя не бачив, відстань від свідка та місцем, де відбувався злочин, складала приблизно 50 метрів. Свідок також зазначив, що з місця вчинення злочину, нападник швидкою ходою залишав місце злочину, а жінка при цьому залишалась лежати на траві, обличчя якої свідок також не бачив.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, свідок ОСОБА_13 показав, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 він знайомий та перебуває у дружніх відносинах. Останні певний час перебували у близьких відносинах, але з часом розійшлись, причину припинення відносин між останніми свідку не відомо.

26.08.2022 свідка ОСОБА_13 запросили працівники поліції прийняти участь при проведення слідчої дії, а саме проведення огляду місця події, яку проводили по АДРЕСА_3 . Під час проведення якої свідку стало відомо, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_6 та забрав у останньої її сумку. На місці проведення слідчої дії була присутня ОСОБА_6 , яка стояла та витирала свій ніс, крові на обличчі при цьому свідок не бачив. Біля ОСОБА_6 стояв невідомий йому чоловік. На місці події також перебував і ОСОБА_3 , який знаходився в оточенні працівників поліції, у якого були пакети, як потім стало зрозуміло свідку, вказані пакети належали ОСОБА_6 .

Потім від ОСОБА_6 свідку стало відомо, що її вдарив ОСОБА_3 та розбив їй ніс, забрав у неї сумку, в якій знаходились гроші, яку ОСОБА_3 сказав, забрати вдома.

Слідчу дію - впізнання по фотознімкам свідок ОСОБА_13 не пам?ятав, але наполягав, що його викликали в поліцію, де він підписував документи, які давали йому працівники поліції.

26.08.2022 свідок ОСОБА_13 по АДРЕСА_3 не перебував, при проведенні слідчої дії за вказаною адресою участі не приймав.

На місці проведення огляду місця події 26.08.2022 свідок ОСОБА_13 перекинувся декількома словами з ОСОБА_3 . Також свідок зазначив, що в його присутності гроші не вилучались. На траві свідок бачив сумку чорного кольору, квадратної форми, розміром 25х25 см., яка мала дві ручки та застібалась на застібку.

Досліджуючи та аналізуючи позицію обвинуваченого, а також покази потерпілої та свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.

У свою чергу, з досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні письмових доказів, а саме документів, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002039 відомості за попередньою правовою кваліфікацією про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 186 КК України, внесені 26.08.2022 о 17:19:41 год. на підставі заяви потерпілої ОСОБА_6 про те, що 26.08.2022 приблизно о 14 год. 50 хв. ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку № 4 по вул. Вернадського в м. Біла Церква, Київської області, побачив ОСОБА_6 на правому плечі якої перебувала жіноча сумка. Після чого в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна ОСОБА_3 підійшов зі спини ОСОБА_6 та ззаду штовхнув її в спину, повалив її на землю та наніс ОСОБА_6 п?ять ударів ногою в область голови та обличчя, завдавши останній тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу. В подальшому зірвав з правого плеча ОСОБА_6 належну їй сумку червоного кольору, в якій знаходились грошові кошти в розмірі 320 гривень, цигарки ТМ «Філіп Моріс» з капсулою чорниця, вартістю 64 гривень, запальничка «Big» вартістю 20 гривень, перцевий балончик вартістю 100 гривень. Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002039 від 26.08.2022 внесені відомості про перекваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України.

Незважаючи на те, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, суд приймає до уваги наявність вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки з урахуванням положення ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0002039розпочато 26.08.2022 о 17.19 год. за заявою потерпілої ОСОБА_6 за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченої ч. 4 ст. 186 КК України, яка в ході проведення досудового розслідування була перекваліфікована на ч. 4 ст. 187 КК України, в межах строку досудового розслідування.

Крім цього, відповідно до рапорту чергового Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_15 зареєстрованого в ЄО 26.08.2022 за № 30281 зазначено, що 26.08.2022 о 14.54 год. надійшло повідомлення зі служби 102 від заявника ОСОБА_6 , яка повідомила про те, що 26.08.2022 о 14.53 год. за адресою: м. Біла Церква, вул. Вернадського, 4, біля перукарні, заявницю побив молодий чоловік на ім?я ОСОБА_3 п?ять хвилин тому та заволодів сумкою бордового кольору з речами, які належать заявниці. З місця вчинення злочину зник у напрямку вул. Тімірязєва, при цьому у повідомленні маються прикмети нападника.

Також у рапорті зазначений мобільний телефон ОСОБА_6 « НОМЕР_2 », з якого остання повідомила про вчинений відносно неї злочин.

Крім цього рапорт має наступний зміст, що 26.08.2022 поліцейським Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП у Київській області ОСОБА_16 під час виїзду на виклик ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_5 , де перебувала остання, яка повідомила, що 26.08.2022 за вищевказаною адресою, вона домовилась про зустріч зі своїм колишнім молодим чоловіком, з яким раніше перебувала у близьких відносинах ОСОБА_3 , з метою повернення особистих речей. Після зустрічі з ОСОБА_3 приблизно о 14.45 год. останній прийшов на зустріч у стані алкогольного сп?яніння та під час спілкування ОСОБА_3 залишився незадовільним та повалив ОСОБА_6 на землю і наніс удари по обличчю, а після чого відкрито заволодів її сумкою бордового кольору зірвавши її зі ОСОБА_6 , в сумці знаходились гроші в сумі 320 гривень номіналом одна купюра 100 грн., друга купюра 200 грн. та третя відповідно 20 грн., цигарки та паспорт заявниці.

Отже, судом установлено, що на час звернення, а саме 26.08.2022 о 14.54 год., потерпілою ОСОБА_6 до правоохоронних органів із заявою про вчинений злочин відносно неї, ОСОБА_6 зазначила, що в її сумці знаходились гроші в сумі 320 гривень та перелічила чітко їх номінал, що знайшло своє підтвердження у дослідженому судом рапорті, який є процесуальним документом та в розумінні ч. 2 ст. 84 КПК України є процесуальним джерелом доказів.

Письмова заява ОСОБА_6 від 26.08.2022, де остання попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомила про вчинення ОСОБА_3 відносно неї кримінального правопорушення - відкритого заволодіння її майном, а саме 26.08.2022 приблизно о 14.00 год. за адресою: вул. Вернадського, 4, м. Біла Церква, Київської області, де останній заволодів майном потерпілої, а саме жіночою сумкою, в якої знаходились грошові кошти в розмірі 320 гривень, паспорт, соціальна картка «Ощадбанк», цигарки з капсулою чорниці, запальничка, що також підтверджує факт обізнаності потерпілої ОСОБА_6 про наявність речей та розміру грошей у неї в сумці.

Суд не приймає до уваги зауваження сторони захисту щодо відсутності в заяві даних посадової особи, яка прийняла вказану заяву, оскільки заява написана на адресу начальника Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_17 , перебуває в матеріалах кримінального провадження № 0002039 від 26.08.2022, разом з електронними рапортами посадових осіб зазначеного районного Управління поліції, а відсутність у заяві даних посадової особи, яка прийняла вказану заяву не впливає на притягнення до кримінальної відповідальності винної особи за вчинення нею кримінального правопорушення, а крім того слідчо-оперативна група прибула на місце вчинення злочину за усною заявою потерпілої, яку остання передала за допомогою мобільного телефону через оператора 102, що і стало початком досудового розслідування.

Отже, на підставі досліджених вищевказаних процесуальних документів, які в розумінні ч. 2 ст. 84 КПК України є процесуальними джерелами доказу, суд не приймає до уваги зауваження сторони захисту, що потерпіла ОСОБА_6 суму викрадених грошових коштів у своєї заяві про злочин, зазначила після затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України та після особистого огляду останнього, під час якого у ОСОБА_3 були виявлені та вилучені грошову кошти в сумі 320 грн.

З протоколу огляду місця події з фототаблицею, складеного 26.08.2022 з 16.20 год. по 16.42 год. вбачається, що був проведений огляд земельної ділянки розміром 4х4 метра за адресою: АДРЕСА_3 у присутності двох понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . В ході проведеного ОМП вилучено ремінець від сумки червоного кольору, пошкоджені сонячні окуляри, білий пакунок з полімерного матеріалу з жилеткою синьо-жовтого кольору, пакунок чорного кольору з чоловічим регланом чорного кольору, специфікації з ломбарду у кількості дев?яти штук.

Зазначене було зафіксована фотокамерою та роздруковане у фототаблиці.

Таким чином, зазначений доказ підтверджує місце вчинення злочину, яке мало місце на ділянки місцевості, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при допиті обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_6 .

Відповідно ж до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд.

Крім цього згідно з ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події.

Так, судом встановлено, що під час проведення огляду місця події від 26.08.2022 слідчим було вжито всіх належних заходів, передбачених статтями 104-106, 214, 223, 237 КПК України, а тому порушень вимог кримінального процесуального закону, не встановлено.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину складеного від 26.08.2022 слідчим ВРЗЗССВ Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_18 з долученим відеозаписом встановлено, що ОСОБА_3 фактично був затриманий 26.08.2022 о 15 год. 10 хв. за адресою: вул. Тімірязєва 2 в м. Біла Церква, Київської області, без участі захисника у присутності двох понятих ОСОБА_12 . ОСОБА_13 , під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 у сумці синього кольору, одягнутої через плече затриманого виявлено та вилучено грошові кошти в розмірі 320 гривень, номіналом одна купюра 200 гривень серії № ТБ8880799, на якої наявний рукописний напис чорнилами синього кольору у вигляді цифр, а саме номеру телефону « НОМЕР_1 », друга купюра номіналом 100 гривень серії № АБ3517783, а також одна купюра номіналом 20 гривень серії №ЕЖ3598670, та вилучений пошкоджений мобільний телефон, пристрій для зарядки мобільного телефону, повістка на ім?я ОСОБА_3 , паспорт та ІНН на ім?я ОСОБА_3 , з яких паспорт та ІНН були повернуті ОСОБА_3 , інші речі разом з сумкою затриманого вилучені.

Переглянутим та дослідженим судом у судовому засіданні СД-диск з відеозаписом затримання ОСОБА_3 від 26.08.2022 встановлено, що розмова останнього є тягучою та не ясною, а поведінка ОСОБА_3 не відповідає обстановці, під час затримання останній неодноразово зазначив, що йому не відомо в котрій годині він був затриманий, оскільки годинника немає, а мобільний телефон не працює, зазначив, що в послугах захисника на час затримання не потребує, а також при затриманні ОСОБА_3 пояснив, що 26.08.2022 після обіду між ним та ОСОБА_6 відбулась сімейна обставина, в ході якої ОСОБА_3 вирвав сумку у ОСОБА_6 , яка є його колишньою співмешканкою. Також ОСОБА_3 зазначив, що відбулась безглузда сварка під час якої ОСОБА_3 викрутив сумку у ОСОБА_6 , штовхнув її та по дорозі додому за адресою: АДРЕСА_3 , викинув вказану сумку біля хвіртки.

Таким чином з переглянутого та дослідженого судом у судовому засіданні носія інформації, яка містить дані зазначеної процесуальної дії, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено.

Зауваження сторони захисту, що затримання відбувалось понад трьох годин ОСОБА_3 не заслуговують на увагу, оскільки під час проведення затримання останнього за допомогою відеофіксації, ОСОБА_3 на запитання слідчого зазначив, що йому не відомий час його затримання, оскільки у нього відсутній годинник, а мобільний телефон зламаний, а відсутність будь-яких зауважень у протоколі затримання в порядку ст. 208 КПК України від 26.08.2022 свідчить про відсутність жодних процесуальних порушень органу досудового розслідування при проведенні вказаної слідчої дії.

Згідно з протоколу огляду та перегляду відеозапису, добровільно наданого уповноваженою особою ГБК «ДОК» від 26.08.2022 з 19.40 год. по 20.20 год., з фототаблицею складеного слідчим відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_19 слідує, що був оглянутий СД-диск, на якому збережено відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження з приміщення ГБК «ДОК» за 26.08.2022. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що камера зовнішнього відеоспостереження направлена в бік перукарні «Chanel», за адресою: вул. Вернадського, 4 в м. Біла Церква, Київської області, якою зафіксовано 26.08.2022 о 14:47:19, як до приміщення перукарні пройшла ОСОБА_6 , у якої з собою перебувала жіноча сумку, а також за якою на відстані приблизно трьох-п?яти метрів рухався ОСОБА_3 , в руках якого перебували два пакети з речами. Так, ОСОБА_6 пройшла до перукарні, де знаходилась одну хвилину. Після чого вийшла з перукарні, завернула за кут будинка, де її чекав ОСОБА_3 з пакетами в руках. Далі о 14:48:43 з відео вбачається, як ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_6 , кинув пакети з рук та почав наносити останній удари ногами в кількості не менш п?яти ударів, які по часу тривали до 14:49:03, після чого ОСОБА_3 вирвавши сумку ОСОБА_6 о 14:49:36 попрямував по вул. Вернадського в м. Біла Церква у напрямку з якого рухався за ОСОБА_6 , в руках при цьому ніс жіночу сумку червоного кольору.

До протоколу додані роздруковані фотознімки, на яких зафіксована ділянка по АДРЕСА_3 , де знаходиться перукарня «Chanel», де зафіксований факт руху потерпілої ОСОБА_20 по вул. Вернадського, за якою рухався ОСОБА_3 , а після відвідування ОСОБА_6 перукарні, зафіксовано нанесення ОСОБА_3 не менш п?яти ударів ОСОБА_6 , коли остання від поштовху ОСОБА_3 перебувала на землі, а потім останній зірвав з неї сумку, з якою залишив місце злочину.

Наявна ж у провадженні постанова від 26.08.2022 про визнання СД-диска речовим доказом, підтверджує факт набуття відповідного статусу у відповідності до норм КПК України, оскільки добровільно були видані уповноваженою особою ГБК «ДОК».

Протоколом огляду предметів від 26.08.2022 з фототаблицею, який складений слідчим ВРЗЗС слідчого відділу Білоцерківського районного Управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_21 у період з 19.00 год. по 19.30 год. встановлено, що оглянуті грошові кошти в розмірі 320 гривень, з яких гроші номіналом одна купюра 200 гривень серії № ТБ8880799, на якої наявний рукописний напис чорнилами синього кольору у вигляді цифр, а саме номеру телефону « НОМЕР_1 », друга купюра номіналом 100 гривень серії № АБ3517783, а третя купюра номіналом 20 гривень серії №ЕЖ3598670, а також оглянуті зарядний пристрій, мобільний телефон «LG», який на момент огляду не працював, повістка на ім?я ОСОБА_3 .

Наявна ж у провадженні постанова від 26.08.2022 про визнання вищезазначених грошей та предметів речовими доказами підтверджує факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.

Протоколом огляду предметів від 26.08.2022 з фототаблицею, який складений слідчим ВРЗЗС слідчого відділу Білоцерківського районного Управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_21 у період з 19.40 год. по 20.00 год. встановлено, що оглянуті два поліетиленових пакета чорного та білого кольору, куртка блакитного кольору, реглан чорного кольору, ремінь червоного кольору з карабінами золотистого кольору на кінцях, сонцезахисні окуляри, в яких відсутня одна лінза, сумка жіноча червоного кольору, паспорт на ім?я ОСОБА_6 , в?язка ключів, пачка вологих серветок, карта банку «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_3 , інгалятор, кулькова ручка, помада для губ у кількості 5 штук.

Наявна ж у провадженні постанова від 26.08.2022 про визнання вищезазначених предметів речовими доказами, підтверджує факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.

З протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 09.50 год. по 10.02 год. 29.08.2022 з долученим відеозаписом, який був проведений слідчим ВРЗЗС слідчого відділу Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_21 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_22 , спеціаліста й інших осіб, та даних, які зафіксовано на відео, яке було переглянуто в судовому засіданні судом встановлено, що у ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена, у порядку ст. 240 КПК України, підозрюваний ОСОБА_3 розповів та показав, що він 26.08.2022 приблизно о 15.00 год. за попередньою домовленістю, зустрівся зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_6 з метою обміном особистих речей, біля перукарні «Chanel», яка розташована по вул. Вернадського, 4 в м. Біла Церква, Київської області. Після того, як ОСОБА_6 пройшла до приміщення перукарні, а потім вийшла з неї та пройшла за кут будинку, ОСОБА_3 попрямував за останньою з метою поспілкуватися, пройдя приблизно 10 метрі, останні зупинились та між ними виник словесний конфлікт. При цьому на пропозицію підозрюваного ОСОБА_3 всі учасники слідчого експерименту пройшли до місця конфлікту, яке зазначив саме ОСОБА_3 , де останній на статисті відтворив, як стоячи навпроти обличчя ОСОБА_6 своєю долонею правою руки штовхнув її в обличчя в область носа, від зазначеного поштовху остання втратила рівновагу та впала на землю, а ОСОБА_3 стоячи над ОСОБА_6 продовжив долонями рук наносити останній по тілу удари, в якій кількості та по яким частинам тіла ОСОБА_3 не пам`ятав. Після чого ОСОБА_3 зірвав з шиї ОСОБА_6 сумку з метою подивитися в мобільному телефоні з ким вона спілкується та віддати їй сумку, після чого залишив місце конфлікту та пішов до себе додому, по дорозі передивився зміст сумки, яка була порожньою, у зв`язку з чим викинув її.

З дослідженого судом, у порядку ст. 357 КПК України, у судовому засіданні, речового доказу, а саме компакт - диску з відеозаписом слідчого експерименту, яким він є у світлі ст. 98 вказаного Кодексу, судом встановлено, факт дотримання положень КПК України при його проведенні, з огляду на що можливо дійти висновку про підтвердження ним в своїй сукупності інших обставин з числа регламентованих ст. 91 КПК України, на підставі яких, у світлі норм ст. 84 того ж Кодексу, є можливим встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Під час перегляду CD-диску встановлено, що ОСОБА_3 під час проведення цієї дії поводив себе спокійно, детально розповідав про відомі тільки йому обставини вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_6 , деталізація подій здійснена обвинуваченим була чіткою та послідовною, із вказівкою з його сторони на всі подробиці вчинення цього кримінального правопорушення, про які він розповідав самостійно, деталізовано та послідовно.

Відповіді на запитання надавав швидко, послідовно й по суті, із застосуванням логічних суджень, із використанням складних речень, демонструючи достатньо-вольовий контроль поведінки. Хоча й демонстрував наявне хвилювання, що є обґрунтованим на переконання суду у цій ситуації.

Інакше кажучи, слідчий з нього «не витягував» відповіді шляхом постановлення низки навідних питань.

Зауваження захисника щодо задавання питань під час вказаної слідчої дії оперативним уповноваженим не заслуговують на увагу, оскільки у проведенні слідчого експерименту були запрошені спеціаліст та інші учасники, які безпосередньо брали участь у слідчому експерименті, з яких був оперуповноважений, а в кримінальному процесуальному законі відсутні конкретні норми, якими учасникам слідчої дії забороняється задавати запитання під час вказаної слідчої дії. Крім цього протокол слідчого експерименту складений слідчим. Протокол слідчого експерименту підписаний всіма учасниками без зауважень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 хоч і змінив свої покази стосовно того, яким саме чином він розпорядився викраденою сумкою потерпілої, а саме не кинув біля хвіртки будинку по АДРЕСА_3 , а забрав до себе додому, з метою подальшого примирення зі ОСОБА_6 , яка би за нею прийшла, з розрахунків самого ОСОБА_3 . При цьому під час судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_3 не заявлено про тиск на нього з боку посадових осіб під час проведення досудового розслідування, тому вказана версія судом не перевірялася.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 07.09.2022, складеного слідчим ВРЗЗС слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Національної поліції в Київській області ОСОБА_21 з 14.16 год. по 14.26 год. проведеного за участю потерпілої ОСОБА_6 слідує, що хід його проведення був зафіксований за допомогою відеокамери, в ході слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 відтворила на статисті механізм нанесення їй ушкоджень колишнім її співмешканцем ОСОБА_3 26.08.2022 приблизно о 14.30 год. біля перукарні по АДРЕСА_3 . Так, ОСОБА_6 показала, що після відвідування перукарні, вийшла з приміщення та пройшла за кут будинку, за нею мовчки рухався ОСОБА_3 через 10 метрів вона відчула поштовх у спину, від чого остання втратила рівновагу та впала на землю. Після чого ОСОБА_3 перебуваючи стоячи над ОСОБА_6 почав наносити останній удари ногою, перший удар ногою прийшовся в обличчя ОСОБА_6 , а саме в область носу, після чого остання затулила руками своє обличчя та другий удар ногою ОСОБА_3 прийшовся їй по рукам, які закривали її обличчя, після цього, ще було два удари ногами, які прийшлися в тулуб, а саме в область грудей. Після чого ОСОБА_6 відчула біль в області шиї, а ОСОБА_3 зірвав з неї сумку червоного кольору, з якою залишив місце вчинення злочину.

З переглянутого в судовому засіданні СД-диску встановлено, що слідчим при проведенні слідчого експерименту від 07.09.2022 за участю потерпілої ОСОБА_6 виконані вимоги ст. 240 КПК України жодних порушень при проведені вказаної слідчої дії не встановлено, під час вказаного слідчого експерименту перевірено і встановлено механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій при вчиненні відносно неї нападу.

З досліджених у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 173 від 30.08.2022, ОСОБА_6 знайдені наступні тілесні ушкодження у вигляді: синець із саднами на фоні нього на спинці носа, перелом кісток носа, садна на шиї справа, синець на грудях зліва, синці на правій руці та нозі.

Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та при обставинах указаних у постанові й обстежуваною.

Ушкодження на носі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я (згідно з пунктами 2.3.2 та 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 - тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21день)). Інші ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало бути не менш ніж п?ять точок прикладання сили.

Отже, вказаним висновком експерта, який попереджений був про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, встановлені ушкодження у ОСОБА_6 , які по їх кількості та локалізації підтверджують покази потерпілої ОСОБА_6 надані в судовому зсіданні безпосередньо суду, а також були зазначені під час звернення до правоохоронних органів з повідомленням про злочин вчинений відносно нею ОСОБА_3 .

Досліджуючи за клопотанням сторони захисту постанову від 26.08.2022 про призначення судово-медичної експертизи судом встановлено, що зауваження захисників є слушними про те, що слідчим у неї не зазначений весь перелік медичної документації, які були скеровані до медико-експертної установи, а саме в постанові відсутні посилання на консультативний висновок та рентгенівський висновок, які досліджувалися судовим експертом та були враховані під час формулювання висновку № 173 від 30.08.2022, що судом сприймається, як описка, яка не свідчить про отримання вказаного висновку внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України.

Зауваження сторони захисту щодо зазначення у висновку експерта часу вчинення злочину відносно потерпілої 19.45 год. 26.08.2022 випливає з електронного рапорту інспектору Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_23 , згідно з якого потерпіла ОСОБА_6 звернулась за медичною допомогою у вечірній час, а тому вказані зауваження не заслуговують на увагу, клопотань про виклик та допит експерта для з`ясування причин зазначення у висновку часу події, сторонами не заявлялось.

Також не заслуговують на увагу зауваження сторони захисту щодо відсутності необхідних питань судово-медичному експерту, які підлягають вирішенню під час проведення судово-медичної експертизи для встановлення тяжкості ушкоджень, їх виду, кількості, локалізації, при яких обставинах могли бути завдані ушкодження, а також яким предметом та у який строк, а також завдані ушкодження нанесені одною людиною чи ні, оскільки сторона захисту під час досудового розслідування в порядку ст. 220 КПК України мала право скористатися своїм правом та заявити клопотання про проведення експертиз із зазначенням певних питань, які на її погляд мали значення по кримінальному провадженню, однак вказаним правом сторона захисту не скористалась, у зв`язку з чим суд до вищевказаних зауважень ставиться критично та зазначає, що слідчий є самостійною процесуально незалежною посадовою особою, яка під час проведення досудового розслідування керується наданими їй дискреційними повноваженнями.

Згідно з висновку судово-медичного експерта №931/д від 06.09.2022, вбачається, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 дають змогу вважати, що всі вони не могли виникнути при обставинах вказаних підозрюваним ОСОБА_3 у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.08.2022.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 946/д від 13.09.2022 встановлено, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних потерпілою у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.09.2023.

Згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 2186 від 06.09.2022 встановлено, що ринкова вартість, з урахуванням зносу жіночої сумки, червоного кольору, станом на 26.08.2022, могла складати 305,00 грн. (триста п?ять гривень 00 копійок).

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_3 незаконно, проти волі потерпілої ОСОБА_6 шляхом ривка була зірвана з шиї останньої жіноча сумка червоного кольору, що підтверджено обраною позицією обвинуваченого, судом прийнято до уваги вартість вказаної сумки для встановлення матеріальної шкоди, завданої потерпілій внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому суд зауважує, що відповідно до статей 86, 101, 102 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Згідно з ч. 5 ст. 356 КПК України передбачено, що в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Крім цього, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, у судовому засіданні стороною захисту в порядку ч. 1 ст. 363 КПК України заявлено клопотання про доповнення судового розгляду, а саме про допит в якості свідка ОСОБА_24 , при цьому до початку судового засідання стороною захисту забезпечувався час та місце стороні обвинувачення для спілкування зі свідком сторони захисту для ознайомлення прокурора з показами, які дасть свідок у суді.

Таким чином, враховуючи, що стороною захисту були виконані вимоги ч. 11 ст. 290 КПК України, а саме сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, суд з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задовольнив клопотання сторони захисту та у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України, попередивши про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань допитав свідка ОСОБА_24 , яка працює майстром зі стрижки у перукарні «Chanel», яка розташована по вул. Вернадського, буд. 4 в м. Біла Церква, Київської області, біля якої 26.08.2022 відбулась подія, внаслідок чого до території прилеглої до вказаної перукарні приїхали працівники поліції, які проводили слідчі дії тривалий час. Обвинуваченого ОСОБА_3 свідок не бачила 26.08.2022, а також з останнім не знайома. 26.08.2022 приблизно о 17.00 год., коли свідок вже зачиняла перукарню та збиралась додому, в приміщення перукарні зайшла ОСОБА_6 , яка попросила дозволу скористатися вбиральнею, на що свідок дозволила та через декілька годин остання вийшла з приміщення. Після чого на наступний день ОСОБА_6 відвідала знов вказану перукарню, де зробила себе зачіску, у якого майстра обслуговувалась потерпіла, свідок не пам`ятає. Свідок тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_6 не пам`ятає, щоб остання заходила до приміщення перукарні до 17.00 год. та записувалась для отримання послуг майстра по зачіскам також свідок не пам`ятає.

При цьому суд дотримуючись засад диспозитивності, забезпечив сторонам рівну можливість здійснення права самостійно обстоювати свою правову позицію у спосіб, передбачений КПК України, у тому числі шляхом звернення до суду з клопотанням про допит свідків, які учасники провадження вважали необхідним для доведення переконливості їхніх аргументів, що узгоджується з ч. 3 ст. 93 КПК України.

Водночас, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується належними, достовірними та допустимими доказами, які у своїй сукупності підтверджують вчинення ним інкримінованого злочину, а показання свідка ОСОБА_25 ані підтверджують, ані спростовують будь-яких фактичних обставин кримінального правопорушення, які б впливали на кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки зазначений свідок не був безпосередньо очевидцем подій злочину, тому суд до показів вказаного свідка ставиться критично та не приймає їх до уваги.

При цьому суд зауважує, що покази свідків сторони обвинувачення ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які приймали участь в якості понятих під час проведення слідчих дій, а саме огляду місця події від 26.08.2022 та затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 від 26.08.2022, в частині показань, в яких останні наполягали, що тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_6 не було, суд не приймає до уваги, оскільки ці твердження останніх спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 173 від 30.08.2022.

Зауваження сторони захисту щодо визнання недопустимими доказами: протоколу огляду місцевості від 26.08.2022 за адресою АДРЕСА_3 , складеного з 18.47 год. по 19.06 год. слідчим ВРЗЗССВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_18 та протоколу пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2022 у період з 18.25 год. по 18.40 год. складеного у приміщенні кабінету №304 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області по вул. Привокзальна, 3-А в м. Біла Церква, Київської області слідчим слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_26 , є слушними та заслуговують на увагу, а також знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні з досліджених судом протоколів встановлено, що в якості понятих під час проведення слідчих дій від 26.08.2022 були запрошені одні й ті самі поняті ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які згідно з досліджених протоколів приймали участь в якості понятих під час проведення огляду місця події від 26.08.2022 у період з 16.20 год по 16.42 год. біля будинку АДРЕСА_3 ; під час затримання ОСОБА_3 , яке проводилось по АДРЕСА_3 26.08.2022 у період з 18.00 год. по 18.23 год.; а також між вказаними слідчими діями зазначені поняті прийняли участь у проведені впізнання по фотознімкам свідком ОСОБА_14 , вказаний протокол був складений 26.08.2022 у період з 18.25 год. по 18.40 год. у приміщенні кабінету №304 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області по вул. Привокзальна, 3-А в м. Біла Церква, Київської області слідчим слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_26 та під час проведення огляду місцевості від 26.08.2022 з 18.47 год. по 19.06 год. на АДРЕСА_6 , де вилучалась жіноча сумка червоного кольору також були зазначені в якості понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Отже, вказані поняті ОСОБА_13 та ОСОБА_12 фізично не могли бути одночасно присутніми у вказаних місцях, оскільки місця проведення вказаних слідчих дій знаходились на значної відстані одне від одного, а часу в дві хвилини та сім хвилин, які мають розрив у складанні протоколів не є достатніми для того, щоб дістатися необхідної адреси проведення слідчих дій.

Крім цього свідок ОСОБА_14 при допиті в суді наполягав, що впізнання по фотознімкам з ним не проводилось, останній до поліції не викликався та сам не приїзжав, обвинуваченого ОСОБА_3 у суді бачить вперше, а при ознайомленні з протоколом зазначив, що бачить його вперше, що також ставить під сумнів законність отриманих доказів.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 при допиті в судовому засіданні також наполягали, що не приймали участь в якості понятих при проведенні та складанні протоколу огляду місцевості від 26.08.2022 під час, якої вилучалась жіноча сумка та протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2022 за участю свідка ОСОБА_14 .

Таким чином дослідивши протокол огляду місцевості від 26.08.2022 за адресою АДРЕСА_3 , складеного з 18.47 год. по 19.06 год. слідчим ВРЗЗССВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_18 та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2022 у період з 18.25 год. по 18.40 год. складеного у приміщенні кабінету №304 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області по вул. Привокзальна, 3-А в м. Біла Церква, Київської області слідчим слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_26 , суд дійшов висновку про те, що вказані протоколи є недопустимими доказами, оскільки одержані з грубими порушеннями кримінального процесуального законодавства.

При цьому, суд вважає не заслуговує на увагу доводи сторони захисту щодо визнання недопустимими протоколу огляду предметів від 26.08.2022 складеного у період з 19.40 год. по 20.00 год. слідчим Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_21 та висновка експерта № 2186 від 06.09.2022, застосовуючи в своїх аргументах посилання на ст. 86 КПК України та правові висновки Верховного Суду відповідно до яких, якщо на підставі незаконно здобутого доказу отримано інші докази, то вони виключаються з розгляду справи, тому, що є похідними від незаконно отриманого.

Однак, суд не може погодиться з застосуванням стороною захисту зазначених правових позицій Верховного Суду, оскільки вони не є тотожними з обставинами у кримінальному провадженні, яке розглядається судом.

Таким чином суд вважає за необхідно враховувати правову позицію викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.09.2020 по справі № 1-27/10, де у п.п. 104-106 зазначено, що практика Європейського Суду з прав людини свідчить про можливість застосування певних винятків із загальної доктрини заборони використання «плодів отруєного дерева», а саме у випадку так званого «неминучого виявлення» доказів вчинення злочинного діяння (рішення у справі «Свєтіна проти Словенії). Отже, практика Великої Палати також підтверджує можливість використання доказів з так званого незалежного джерела, що призводить до висновків про необхідність виключення доказів, отриманих із порушенням конвенційних прав заявників, але з посиланням у судових рішеннях на інші докази вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що потерпіла чітко назвала прізвище особи, яка на неї напала, їй було достеменно відомо, де останній мешкає, а також той факт, що після втручання правоохоронних органів з показів обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що після того, як до нього прийшли працівники поліції він на прохання поліцейських взяв з собою сумку, яка належала ОСОБА_6 , а також в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 та свідки, які приймали участь при проведені слідчих діях ОСОБА_13 та ОСОБА_12 наполягали, що бачили в руках ОСОБА_3 , а потім і поряд з останнім жіночу сумку червоного кольору, при цьому ОСОБА_3 при затриманні, під час досудового розслідування та судового розгляду не заперечував, що зірвав вказану жіночу сумку з шиї ОСОБА_6 , але мав намір її повернути потерпілій при умові, що остання прийде за нею до нього додому.

Отже, викладене свідчить про «неминуче виявлення» доказів вчинення злочинного діяння ОСОБА_3 26.08.2022 відносно потерпілої ОСОБА_6 .

Таким чином протокол огляду предметів від 26.08.2022 та висновок експерта № 2186 від 06.09.2022 суд визнає допустимими доказами.

Правдивість та об`єктивність показань потерпілої та свідків сторони обвинувачення, які були допитані судом, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_14 не викликають сумнівів, оскільки ці докази підтверджено сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за вище встановлених обставин.

Підстав для правової перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 4 ст. 187 КК України на ст. 125 та ст. 356 КК України, як про це поставили питання сторона захисту в судових дебатах, що фактично випливає з позиції обвинуваченого, суд не вбачає.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом аналізуючи норму частини 4 статті 187 КК України встановлено, що розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

При цьому судом врахована правова позиція викладена Верховним Судом колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 16.08.2022 по справі № 404/3767/20; провадження № 51-1375км22, де Верховним Судом надана правова оцінка критеріям наявності корисливого мотиву при вчиненні злочинів, передбачених статтями 185-187, 189-191 КК України.

Отже, Верховний Суд зазначив наступне, що з установленої судової практики, сформованої з радянських часів, а також з наукових праць значної кількості науковців минулих років і сьогодення випливає, що серед суб`єктивних ознак крадіжки, поряд із виною у формі прямого умислу, закріпилися корисливий мотив та мета.

Вид вини безпосередньо випливає із суті вчинюваних винним активних дій щодо вилучення майна. Інтелектуальні ознаки умислу проявляються в тому, що винний, протиправно вилучаючи майно, чітко усвідомлює незаконний характер своїх дій, розуміє, що не має на майно, що ним вилучається, жодного права. Вилучаючи майно, винний усвідомлює той факт, що воно вибуде із володіння власника чи законного володільця; розуміє, що власник чи законний володілець будуть позбавлені можливості реалізовувати свої правомочності щодо цього майна. Вольова ознака умислу відображається у бажанні винного незаконно вилучити відповідне майно і позбавити власника чи законного володільця можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися відповідним майном. У багатьох випадках винний бажає користуватися вилученим майном як своїм власним.

Корисливу мету розуміють, як бажання нетрудової наживи, паразитичного збагачення. При цьому, корислива мета дійсно вказує на те, що злочин вчинюється із прямим умислом, адже загальновідомо, що безпосереднє зазначення у диспозиції статті мети чи мотиву злочину дозволяє зробити однозначний висновок про те, що злочин вчинюється з прямим умислом.

У кримінально-правовому розумінні, корисливий мотив являє собою прагнення, спонукання особи до незаконного збагачення (як свого, так і третіх осіб) за рахунок вчинення протиправних дій у відношенні до інших осіб, суспільства або держави.

Проте, не можна погодитися із позицією про те, що корисливий мотив при крадіжці - це бажання одержати вигоду, матеріальну користь, наживу для себе або третіх осіб. У випадку звернення винним чужого майна на свою користь або на користь третіх осіб слід констатувати наявність у діях винного корисливої мети, яку, власне, самим фактом звернення майна винний і досягає. Однак досягнення такої мети не обов`язково поєднується з наявністю в діях винного корисливого мотиву. Винний, переслідуючи мету звернення майна на користь інших осіб (наприклад, сиріт), може керуватися альтруїстичними мотивами. Ще приклади: 1) винний викрав майно у сусіда з яким був у неприязних стосунках і викинув викрадене з метою помсти не пошкодивши його; 2) винний викрадає майно, яке становить культурну та історичну цінність й передає його у користування як експонат у музей; 3) винні (підлітки) викрадають майно у іншої особи на спір і з метою зняти відеоролик для розміщення у соціальних мережах, після чого майно закопують у лісі. Це свідчить про те, що в основі крадіжки можуть лежати і мотив наслідування (солідарність), альтруїстичні спонукання (бажання допомогти, показати щедрість), мотиви помсти та мотиви самовираження. Отже, з огляду на вказане, вважаємо, що крадіжка може бути вчинена не лише з корисливих мотивів.

Водночас зазначимо, що не вважаємо і корисливу мету обов`язковою ознакою крадіжки. Звичайно, у більшості випадків винний переслідує саме корисливу мету. Сам факт звернення майна винним на свою користь або на користь третіх осіб свідчить, на нашу думку, про наявність корисливої мети. Проте факти заволодіння чужим майном без подальшого його звернення на свою користь чи на користь третіх осіб (тобто вчинення діяння без корисливої мети), на нашу думку, теж повинні кваліфікуватися як крадіжка.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сучасний підхід до кримінально-правової охорони майна зазнав суттєвої трансформації порівняно з радянським періодом та періодом становлення незалежності нашої країни. Основною метою радянських кримінально-правових норм, що передбачали відповідальність за злочини проти власності, було недопущення наживи, викорінення паразитування за рахунок інших. Такий підхід простежувався у більшості радянських праць, присвячених дослідженню складів злочинів проти власності. Однак сьогодні перед державою повинно в першу чергу стояти інше завдання - належний захист власності від злочинних посягань. Саме на досягнення такої мети і повинні спрямовуватися норми Особливої частини КК України, що передбачають відповідальність за посягання на власність. Основне - захист власника чи законного користувача від злочинних посягань. А питання про цілі, які мав злочинець, його плани щодо майна повинні бути винесені за межі обов`язкових ознак складів кримінальних правопорушень проти власності. Ці злочинні плани й цілі можуть бути враховані судом під час призначення покарання, однак як обов`язкові ознаки вони не повинні розглядатися.

Тому колегія суддів звертає ще раз увагу, що у диспозиції ст. 185 КК України відсутня вказівка на такі обов`язкові ознаки суб`єктивної сторони крадіжки як корисливі мотив і мета, а крадіжка вважається закінченою з моменту протиправного вилучення майна, коли винна особа отримала реальну можливість розпоряджатися і користуватися ним. Мотиви, які спонукали особу до крадіжки можуть бути різними і від них склад кримінального правопорушення не змінюється, оскільки крадіжка залишається крадіжкою незалежно від того чи винний діяв для власного збагачення, мотивів помсти, благочинної діяльності та інших мотивів.

Тому, підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку:

- корисливий мотив і корислива мета не є обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки;

- обов`язковою суб`єктивною ознакою крадіжки є вина у формі прямого умислу;

- таємне викрадення чужого майна з будь-яких мотивів з метою розпорядитися майном як власним слід кваліфікувати як крадіжку.

На підставі викладеного, враховуючи, що крадіжка разом з розбоєм входить в один розділ VI Кримінальні правопорушення проти власності Кримінального кодексу України судом викладена позиція застосовується до кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 .

При цьому суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 24 КК України прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає наступне, що в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 після розбійного нападу на ОСОБА_6 заволодів коштами потерпілої на суму 320 гривень, які перебували у її жіночої сумці.

Факт протиправного заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 встановлений в судовому засіданні з досліджених письмових доказів, які підтверджують, що обвинувачений ОСОБА_3 діяв з прямим умислом, оскільки з відеозапису з камер спостереження по АДРЕСА_3 встановлено, що 26.08.2022 у період з 14:48:43 по 14:49:36 ОСОБА_3 у руках, якого перебували пакети з постільною білизною та пледом, рухався за потерпілої ОСОБА_6 на відстані до п`яти метрів, коли остання попрямувала до перукарні «Chanel» та зайшла у вказане приміщення. При цьому ОСОБА_3 залишився чекати останню до тих пір доки потерпіла не вийшла з перукарні, після чого ОСОБА_3 не залишаючи її у спокої, продовжуючи її переслідувати прямуючи за ОСОБА_6 наздогнав останню зі спини, випустивши з рук пакети став застосовувати до ОСОБА_6 фізичну силу. З відео вбачається, як ОСОБА_6 від фізичної сили, яку застосував до останньої ОСОБА_3 впала на землю, після чого останній почав наносити їй удари ногами по тілу, всього на відео можливо було розглянути, як ОСОБА_3 наніс удари ногами ОСОБА_6 , а потім нагнувшись над тілом останній почав смикати її сумку. Після чого о 14:49:36 ОСОБА_3 спокійним темпом з жіночою сумкою червоного кольору рухався назад по вул. Вернадського в м. Біла Церква, Київської області, тобто тим самим маршрутом по якому рухався за ОСОБА_6 .

При цьому судом врахований протокол затримання ОСОБА_3 від 26.08.2022 з відеозаписом до нього, згідно з яким з сумки останнього виявлені та вилучені грошові кошти в розмірі 320 грн., з яких грошова купюра номіналом 200 грн. мала рукописний напис чорнилами синього кольору з зазначенням номеру мобільного телефону, як потім встановлено в судовому засіданні вказаний номер телефону на грошовій купюрі написала потерпіла ОСОБА_6 , який належить її матері.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 на протязі всього судового розгляду наполягав, що вилучені гроші при його затриманні належали виключно йому, на запитання учасників судового провадження щодо збігання суми викрадених коштів та вилучених у нього, останній показав, що збирався їх віддати потерпілій, щоб остання змогла відвідати перукарню. Однак, потерпіла категорично, це заперечувала, оскільки ОСОБА_6 не просила у ОСОБА_3 ніяких грошей для того, щоб звернутися за послугами до перукарні, вони у неї вже були та вона вже записалась на послугу перукаря, але її поросили почекати 20 хвилин, оскільки попередній клієнт затримався.

Судом не приймається до уваги позиція обвинуваченого ОСОБА_3 , що вилучені 26.08.2022 під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України, грошові кошти в розмірі 320 грн. належать йому і цю суму він ніс на прохання потерпілій, оскільки ОСОБА_6 мала намір відвідати перукарню та їй треба були гроші, оскільки вказана позиція обвинуваченого спростовується встановленими в суді обставинами, а саме така сума перебувала у викраденій ОСОБА_3 жіночій сумці червоного кольору у ОСОБА_6 про, що остання повідомили при своєму виклику працівників поліції за телефоном 102, а потім виклала у своїй заяві про злочин. Також факт наявності на купюрі номіналом 200 грн. рукописного тесту номеру мобільного телефону, який належить матері потерпілій ОСОБА_6 свідчить про наявність корисливого мотиву у обвинуваченого при вчиненні нападу на потерпілу.

Крім цього в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 під час надання відповідей на запитання були наявні розбіжності, які полягали в тому, що у вільних своїх показах обвинувачений ОСОБА_3 наполягав, що прийшовши до себе додому та через деякий час вирішив повернутися до ОСОБА_6 з метою передати їй необхідну суму для відвідування перукарні, а при наданні відповідей на запитання учасників судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що за ним додому прийшов оперуповноважений, з яким вони попрямували до місця конфлікту, де він та ще одна працівниця поліції почали запитувати, де він залишив сумку ОСОБА_6 , на що ОСОБА_3 добровільно вирішив її віддати і вони втрьох з працівниками поліції знов повернулись до нього додому, де з під дивана ОСОБА_3 дістав сумку ОСОБА_6 , з якою втрьох повернулись знов на місце конфлікту. Після чого вже відбулось затримання ОСОБА_3 та вилучення жіночої сумки, яка належала ОСОБА_6 .

Щодо заволодіння сумки потерпілої обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що сумку зірвав з метою примирення з потерпілою, тобто щоб остання прийшла до нього додому та в спокійній обстановці вони могли поговорити та примиритися.

Таким чином враховуючи викладену останню правову позицію Верховного Суду, то мотиви з яких ОСОБА_3 зірвав сумку у потерпілої, за його версією, а саме з метою примусити примиритися, підпадає під корисливу мету.

Мотив, на який посилається обвинувачений ОСОБА_3 повністю узгоджується з викладеною правовою позицією Верховним Судом колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 16.08.2022 по справі № 404/3767/20; провадження № 51-1375км22 викладеної вище у вироці та підпадає під ознаки корисливої мети, тобто ОСОБА_3 заволодів сумкою ОСОБА_6 з метою свого примирення з нею, таким чином намагався примусити останню з`явитися за сумкою до нього додому.

Таким чином суд критично ставиться до позиції та доводів обвинуваченого ОСОБА_3 , викладених останнім під час його допиту та вважає їх такими, які направлені на уникнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин.

Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання суду, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Обвинувальний вирок ухвалюється лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану.

При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України, регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, за ч. 4 ст. 187 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Судом також враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, однак з витягу бази Національної поліції АРМОР встановлено неодноразове притягнення ОСОБА_3 за адміністративні правопорушення за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері та рідної сестри, також ОСОБА_3 є учасником бойових дій, має нагороду - відзнаку від Президента України «За участь в антитерористичній операції», перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних сержантів і солдатів запасу у ІНФОРМАЦІЯ_3 як придатний до військової служби, неодружений, але має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приватній спільній частковій власності має 1/7 частку квартири АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 12.01.2012, яке зареєстровано 17.04.2012 за реєстраційним номером 36462706 КП Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації», за вказаною адресою має реєстрацію місця проживання, за медичною допомогою до лікаря - психіатра не звертався, але ОСОБА_3 звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з 2014 по 2019 рік з приводу синдрому залежності від алкоголю, офіційно не працевлаштований.

Встановлюючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Враховуючи роз`яснення зазначені у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з яких слідує, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним та такими можуть визнаватися і інші обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України.

Таким чином, суд визнає, що обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є наявність на утриманні малолітньої дитини, учасник бойових дій.

При цьому суд звертає увагу на те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 , як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду не свідчила про наявність щирого каяття, оскільки обвинувачений вину в інкримінованому йому діянні не визнав, заперечує факт заволодіння ним грошових коштів потерпілої, а також нанесення останній тілесних ушкоджень, останній лише в судовому засіданні за порадою захисників почав просити вибачення у потерпілої ОСОБА_6 , яка під час судового розгляду повідомила суд про те, що ОСОБА_3 телефонує їй з ДУ «Київського СІЗО» Міністерства юстиції України з невідомих телефонів та погрожує їй фізичною розправою, якщо вона не змінить свої покази, крім цього суд визнав покази обвинуваченого ОСОБА_3 в суді непослідовними та неправдивим, які спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Таким чином основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім, що узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 (справа № 552/517/19, провадження № 51-1760км20).

Таким чином, суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття.

Крім цього, незважаючи на той факт, що викрадене майно, а саме сумку жіночу червоного кольору та грошові кошти в розмірі 320 гривень були повернуті потерпілій, суд не враховує дану обставину, як добровільне відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, оскільки майно було повернуто після того як були внесені відомості в ЄРДР, тобто після втручання правоохоронних органів.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо колишньої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду у справі № 643/2047/15к, яку суд виклав у своїй постанові від 11.02.2020, в якій наголосив, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України.

Таким чином, факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідком ОСОБА_11 та під час перегляду відеозапису до протоколу затримання від 26.08.2022 ОСОБА_3 , встановлено, що останній перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, забарвлення шкірного покриву обличчя, нестійка хода та не тримання рівноваги на місці.

Крім цього, в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 , потерпілою ОСОБА_6 , свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_13 був визнаний факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 тривалий час перебували у близьких відносинах.

При призначенні покарання суд враховує позицію потерпілої, яка наполягала призначити покарання ОСОБА_3 в межах передбачених санкцією ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років.

Суд не може врахувати при призначенні покарання позицію сторони обвинувачення, яка орієнтувала суд в судових дебатах призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі із застосування ст. 69 КК України, оскільки застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України є необґрунтованим та запропоновано без урахування особливостей правозастосування наведеної норми матеріального права з огляду на наступне.

Зі змісту ч. 1 ст. 69 КК України слідує, що призначення покарання, нижчого від найнижчої межі може мати місце в разі встановлення судами наявності таких кількох (мінімум двох) пом`якшуючих обставин, які обов`язково істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінально-караного діяння.

Отже, приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, заволодіння майном потерпілої, подальші дії обвинуваченого невизнання факту заволодіння грошима потерпілої, дані про особу обвинуваченого (відомості щодо його антисоціальної поведінки, які містяться у матеріалах кримінального провадження) не можуть бути залишеними поза увагою суду.

Отже відсутність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні, перебування у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення відносно особи з якою обвинувачений перебував у близьких відносинах не свідчать про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння.

Таким чином при призначенні судом покарання, враховані також наслідки вчиненого кримінального правопорушення, поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, а саме вибір як потерпілого жінку, з якої раніше перебували у близьких відносинах для зменшення вірогідності опору, залишення місця вчинення кримінального правопорушення, ненадання потерпілій першої медичної допомоги та виклику екстреної медичної допомоги, оцінка скоєного обвинуваченим, а саме відсутність щирого каяття, невизнання вини, позиція обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження, свідчить про намагання обвинуваченого уникнути від кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі, з призначенням додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна, яке належить обвинуваченому на праві приватної власності. Таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Викладені обставини, які врахував суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, у зв`язку з чим суд вважає не заслуговує на увагу обставини, на які посилається сторона обвинувачення та сторона захисту у судових дебатах, яким суд надав оцінку вище у вироці, які не можуть бути визнані такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та дають підстави для виправдання або застосування ст. ст. 75, 69 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину, який складений о 18.00 год. 26.08.2022 фактичним часом затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом визнано 26.08.2022 о 15 год. 10 хв.

Згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2022 встановлено, що до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання пів вартою, строком на 60 днів, який неодноразово був продовжений ухвалами суду.

Отже, суд при вирішенні питання про запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили, вважає за необхідним продовжити запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при його обранні ризиків та залишити утримувати останнього в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення з 15 год. 10 хв. 26.08.2022 по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню на підставі статей 122-124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь Держави.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню, згідно положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 376, ст. 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набуття вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 26.08.2022 по час набуття вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 250 грн. (двісті п`ятдесят гривень).

Речові докази по справі: CD-R диск марки Videx, на якому міститься відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження ГБК «ДОК» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Вернадського, 3, після набрання вироком законної сили - зберігати у судовому провадженні.

Грошові кошти на загальну суму 320 гривень, з яких одна купюра номіналом 100 гривень серії та № АБ3513783, одна купюра номіналом 200 гривень серії та № ТБ8880799, яка має напис чорнилом синього кольору «НОМЕР_1», одна купюра номіналом 20 гривень серії та № ЕЖ3598670, сумку жіночу червоного кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , в`язку ключів, пачку вологих серветок, банківську картку «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_3 , інгалятор, кулькову ручку, помаду для губ у кількості п`яти штук, сонцезахисні окуляри чорного кольору, в яких відсутня одна лінза, квитанцію, які повернуті на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити у останньої, як у власника майна.

Два поліетиленових пакети чорного та білого кольору, куртку блакитного кольору, реглан чорного кольору, дев`ять специфікацій з ломбарду, ремінь червоного кольору з карабінами золотистого кольору на кінцях, які пошкодженні - відсутня частина кріплення, чоловічу сумку чорного кольору, зарядний пристрій, мобільний телефон сірого кольору марки «LG», який не працездатний, повістку на ім`я ОСОБА_3 , які відповідно до квитанції № 1201 від 13.09.2022 зберігаються у камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_3 , як власнику майна.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Обвинувачений, захисник, потерпілий, його представник мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_27