№ 1-кп/755/84/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006374 від 30.07.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Килія, Одеської обл., українця, громадянина України, з вищою освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні дитину 2007 р.н., волонтера Благодійних фондів, працюючого консультантом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час засудженого вироком Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2022 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосування ст. 75 КК України три роки іспитового строку,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі органом досудового розслідування і визнане судом недоведеним

ОСОБА_8 , 29.07.2019 року, приблизно о 16 годині 36 хвилин, перебуваючи разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за адресою: м. Київ, пр-т Ю. Гагаріна, 5/2, побачили припаркований автомобіль марки «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_12 , вартістю 17 000 грн. та у цей час, в останніх виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним автотранспортом, внаслідок чого, ОСОБА_8 вступив у злочинну змову з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з чітким розподіленням ролей, згідно яких, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, мала за допомогою викрутки, яку мала при собі, відчинити двері автотранспорту, після чого, під`єднати проводи запалювання та завести останній, а ОСОБА_8 мав знаходитись неподалік та оцінювати оточуючу обстановку, щоб сторонні особи не змогли вчинити перешкоди для вчинення запланованого злочину. Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння автотранспортом, діючи згідно узгодженого раніше плану, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за допомогою викрутки, яку мала при собі, відкрила водійські двері, після чого, під`єднала проводи запалювання та завела автомобіль, після чого, проїхавши на ньому близько 200-300 метрів, поставила його біля кінотеатру «Дніпро», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Гагаріна, 7, в м. Києві, після чого, залишила автомобіль та направився разом із ОСОБА_8 у власних справах. У подальшому, того ж дня, тобто 29.07.2019 року, близько 19 години 40 хвилин, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_8 повернулися до місця, де залишили припаркований автомобіль марки «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_12 , вартістю 17 000 грн. та, продовжуючи свої злочинні дії, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, сіла за водійське сидіння вказаного автомобіля, після чого ОСОБА_8 сів на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, після чого, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом під`єднання проводів запалювання завела автомобіль, після чого, останні з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Позиція обвинуваченого

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України не визнав і дав показання, що до 29.07.2019 року він проживав у м. Одеса, де працював, однак у подальшому, у пошуках роботи приїхав до м. Києва, деякий час проживав у друзів та в подальшому, через соціальні мережі домовився про зустріч зі своїм знайомим ОСОБА_13 в районі станції метро «Дарниця». Коли він, 29.07.2019 року, їхав на зустріч з ОСОБА_13 , то зателефонував іншому знайомому, який був винен йому кошти у розмірі 1000 гривень, який повідомив, що він може забрати їх у ломбарді в районі станції метро «Деміївська», і вони домовилися, що він забере кошти після обіду. Далі, він зустрівся з ОСОБА_13 , вони випили кави і останній покликав його в сторону станції метро «Дарниця», де вони підійшли до автомобіля і ОСОБА_13 йому повідомив, що це його автомобіль, який йому залишив товариш. ОСОБА_13 запропонував йому прокататися на даному автомобілі, на що він відповів останньому, що у нього ще справи та відійшов хвилин на 10-15, щоб купити цигарки, а коли повернувся, то автомобіль був вже заведений і ОСОБА_13 запропонував йому разом проїхатися на автомобілі у справах, на що він погодився, але зрозумівши, що на метро буде швидше це зробити, поїхали на метро. Перед тим, як їхати у справах, він переглядав їхній маршрут по навігатору, а ОСОБА_13 , у цей час, перегнав автомобіль до кінотеатру. Далі, вони забрали його гроші та пішли перекусити, після чого, ОСОБА_13 знову йому запропонував покататися на автомобілі та вони повернулися до нього на метро на пр-т Гагаріна, 7, у м. Києві та каталися по м. Києву. Зазначив, що як ОСОБА_13 заводив та вимикав автомобіль він не бачив, а вже під ранок, вони вирішили на ОСОБА_14 зайти до церкви, де після богослужіння до них бігли чоловіки, в одного з яких знаходився пістолет, а тому, він вирішив, що його намагаються пограбувати, але потім, йому пояснили, що автомобіль є викраденим та їх доставили до відділку поліції, де він надав свої пояснення та зазначив, що до злочину не причетний. Крім того, зазначив, що будь-якого умислу щодо викрадення автомобіля у нього не було, він не домовлявся з ОСОБА_13 про викрадення автомобіля та йому не відомо було, що автомобіль викрадений, оскільки, його товариш запевнив його, що автомобіль належить його товаришу. Зокрема, зазначив, що за період судового розгляду відносно нього було ухвалено вирок Печерським районним судом м. Києва, де вину свою визнав, однак, до даного кримінального правопорушення не причетний, його не вчиняв та ні з ким не домовлявся про викрадення автомобіля, у зв`язку з чим, прохав суд його виправдати.

Досліджені в судовому засіданні докази

Допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 353 КПК України, потерпілий ОСОБА_12 суду показав, що 29.07.2019 року, в обідню пору, він вийшовши на кухню, щоб подивитися з вікна на свій автомобіль, який був припаркований на паркувальному місці за адресою його проживання, ліворуч від входу до під`їзду, на відстані приблизно 10 метрів. У день викрадення автомобіля він нікуди на ньому не від`їжджав та більше двох днів ним не користувався. Далі, ввечері, приблизно о 18 годині 00 хвилин, того ж дня, він вийшов на вулицю та побачив, що його автомобіля вже немає на місці, слідів викрадення не знайшов та одразу зателефонував до поліції. Наступного дня йому повідомили, що автомобіль було знайдено і він поїхав для його впізнання. Прибувши на місце, він побачив свій автомобіль, який знаходився у кущах, а також, він вперше побачив обвинуваченого ОСОБА_8 разом з іншою затриманою особою. Замок водійських дверей, кришка бензобаку автомобіля, багажник були пошкоджені, а також, був знятий замок запалення, хоча до події, таких пошкоджень автомобіля не було. Зазначив, що демонтував замки за власною ініціативою вже після огляду автомобіля, а замки передав слідчому в коробці.

Допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_15 суду показав, що 29.07.2019 року, у проміжок часу з 21 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин, під час його чергування було повідомлено про незаконне заволодіння автомобілем «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 . Виїхавши на місце події разом із ОСОБА_16 , вони почали відстежувати територію за вказівками особи, що відслідковувала підозрюваних через камери відеоспостереження, розташовані у м. Києві, через систему «Безпечне місто», на яких зафіксовано обличчя крадіїв та момент виїзду автомобіля із території кінотеатру, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Гагаріна, 5/2. Автомобіль направився до Дарницького району, підозрювані періодично, то зникали, то з`являлися на камерах, а знайшли автомобіль вже на Набережній. За кермом автомобіля знаходилася особа на прізвище « ОСОБА_17 », одягнений у темні джинси і темну кофту, а біля автомобіля знаходився обвинувачений ОСОБА_8 , який саме сідав на переднє пасажирське сидіння та був одягнений у світлу футболку, із синім чи чорним написом, і чорні штани. Номерний знак автомобіля частково був прикритий гілками. Затримавши вказаних осіб, вони викликали слідчо-оперативну групу, яка провела обшук та вилучення пакетів і рюкзака, де були особисті речі затриманих і потерпілого, який теж був присутній на місці затримання, який впізнав свої речі. Також, слідчо-оперативна група вилучила із сумок, що знайдені на задньому сидінні автомобіля, речі, однак, у чиїй саме сумці виявлено і які речі, точно не пам`ятає. Зокрема, в автомобілі були пошкоджені двері, а в салоні - вирвані дроти щеплення. Зазначив, що на відео з камер спостереження на особах був один одяг, а при затриманні - вже інший. Одяг, який вони бачили з камер, був виявлений в сумках в автомобілі. При затриманні, особи спочатку нічого не пояснювали, а потім розповіли, що вони знаходилися за адресою місця події, намагались завести автомобіль, але не вийшло, після чого, один із них штовхав автомобіль за будинок, а інший - дивився, щоб ніхто цього не бачив, після чого, вони направились до Дарницького району.

Допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_16 суду показав, що наприкінці липня 2019 року надійшло повідомлення про незаконне заволодіння транспортним засобом «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 . Після цього, він одразу разом із ОСОБА_15 переглянули відеозапис із камер відеоспостереження, що знаходились на місці події, де помітили автомобіль та осіб, тому почали відслідковувати автомобіль та їхали за викрадачами. Наступного дня, у денну пору доби, автомобіль було знайдено на правому березі м. Києва, в якому було виявлено двох осіб: один більш кремезний чоловік на прізвище « ОСОБА_17 », а інший - меншої статури - обвинувачений ОСОБА_8 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля. На той момент, вказані особи не рухались на автомобілі, але знаходилися у його салоні з речами.

Допитана у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_18 суду показала, що вона працює продавцем у магазині продуктів (торгове місце), у будь-яких відносинах з обвинуваченим ОСОБА_8 вона не перебуває і їй нічого не відомо з приводу даної події. Показала, що до торгового місця, де вона працює продавцем, підійшов оперуповноважений та показав їй одне фото поганої якості із зображенням хлопця і вона повідомила, що останній після обіду часто проходив повз її торгове місце та з ним іноді знаходився ще якийсь чоловік, однак, той хлопець із фото не присутній в залі судових засідань, оскільки на фото була інша особа більш круглолиця та з волоссям на голові. У протоколі пред`явлення особи для впізнання за фото міститься її підпис, однак, фото, яке їй пред`являв для впізнання оперуповноважений, до вказаного протоколу не долучено, а долучені фото, які їй взагалі не показували. Зазначила, що оперуповноважений її опитував, але будь-яких фото на аркуші, який вона підписувала, не було, а фото одне їй показували окремо, інших фото не було. Крім того, зазначила, що обвинуваченого ОСОБА_8 вона не впізнає, його не бачила та його фото ніхто їй не показував.

Стороною обвинувачення було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_19 , однак, у подальшому, прокурор прохав прийняти відмову від даного свідка у зв`язку з неможливістю допиту останньої безпосередньо в судовому засіданні.

Сторонами процесу не заявлялось інших клопотань про допит безпосередньо судом у судовому засіданні будь-яких інших осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення, обмежившись вищеперерахованими особами.

Так, згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.07.2019 року, що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР за 0006374, приблизно о 20 годині 05 хвилин за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_12 виявив відсутність авто ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 (т.2 а.п. 77-78).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.10.2013 року, 29.07.2019 року, приблизно о 20 годині 05 хвилин, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3, незаконно заволоділа транспортним засобом марки «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 17000 грн., що належить ОСОБА_12 (ЖЄО № 54886 від 29.07.2019 року) (т. 2 а.п. 73).

Згідно з протоколом огляду місця події від 29.07.2019 року, проведеного у період часу з 23 години 00 хвилин до 23 години 25 хвилин, об`єктом огляду місця події є відкрита ділянка місцевості розміром 3х4 метри, яка розміщена на відстані приблизно 15 метрів від входу до під`їзду номер 1 будинку номер 5/2 по пр-ту Ю. Гагаріна в м. Києві та на момент огляду, на вказаному місці авто ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено не було та під час огляду слідів злочину виявлено не було (т. 2 а.п. 79-80).

Відповідно до довідки від 29.07.2019 року, під час обстеження території, прилеглої до адреси: АДРЕСА_3, камер відеоспостереження виявлено не було (т. 2 а.п. 102).

Згідно з протоколом огляду місця події від 08.08.2019 року, проведеного у період часу з 12 години 00 хвилин до 12 години 30 хвилин, за участю потерпілого ОСОБА_12 , місцем огляду є приміщення службового кабінету під номером НОМЕР_16, що знаходиться на 5-му поверсі ВП - 2, що за адресою: м. Київ, вул. Ю.Поправки 14-г. Під час огляду місця події присутній потерпілий ОСОБА_12 , який добровільно надав для огляду та вилучення замок з ключем від належного йому автомобіля ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , у ході огляду якого виявлено сліди пошкодження (т.2 а.п. 85-86) та постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.08.2019 року даний замок визнано речовим доказом (т.2 а.п. 87).

Відповідно до висновку експерта № 17-2/876 від 21.10.2019 року: 1. На зовнішній поверхні циліндрового механізму замка наявні сліди дії стороннього предмету. 2. Відповісти на запитання чи залишені вони наданими на дослідження стамескою, викруткою, ключем не виявилося можливим, у зв`язку з непридатністю слідів для ідентифікації слідоутворюючого об`єкту. 3. На внутрішній поверхні циліндрового механізму замка наявні сліди дії стороннього предмету. 4. Відповісти на запитання чи залишені вони наданими на дослідження викруткою чи ключем не виявилось можливим у зв`язку з непридатністю слідів для ідентифікації слідоутворюючого об`єкту (т.2 а.п. 94-101).

Згідно з протоколом огляду місця події від 30.07.2019 року, проведеного у період часу з 14 години 50 хвилин до 16 години 00 хвилин, місцем огляду є ділянка місцевості за адресою: м. Київ, Шосе Набережне, близько 500 метрів від станції метро «Дніпро» у бік станції метро «Поштова Площа». На даній ділянці знаходиться автомобіль марки ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, серійний номер НОМЕР_2 , у ході огляду якого виявлено: вікна автомобіля цілі, автомобіль знаходиться у справному робочому стані, на ходу, має пошкодження на лівій водійській двері, а саме пошкодження замка, також виявлено пошкодження на багажнику автомобіля, а саме пошкодження замка, виявлено пошкодження замка запалювання, зроблено змиви та на задньому сидінні виявлено пакет чорного кольору, в середині якого знаходиться зарядний пристрій «Хуавей», чорний портативний зарядний пристрій «МІ», предмет обмотаний чорною ізолентою з чорним наконечником, ключ, електронна флешка накопичувач, чоловічий годинник з чорним ремінцем марки АМСТ «АМ 3003». Далі, у ході огляду виявлено спортивний рюкзак зеленого кольору, всередині якого, знаходяться дві пари шортів синього та бежевого кольору, футболка чорного та білого кольору, кашкет синього, голубого та сірого кольору, дві пари резинових тапок, металевий прут, виявлено чорний поліетиленовий пакет, в середині якого знаходяться три пачки сигарет, а саме «Філіп Моріс» з цінником 36 грн. 45 коп., «Філіп Моріс Блу» з цінником 30 грн. 95 коп., «Бонд» 37 грн. 45 коп., навушники, чорні окуляри, перехідник для зарядки чорного кольору, ліхтарик синього кольору «MachLag», 13 пачок сигарет, біля авто на ґрунтовій поверхні виявлено предмет, схожий на ніж з товстою ручкою та клаптик паперу з написом « ОСОБА_20 ». Зокрема, у ході огляду автомобіль марки ЗАЗ та інші вказані речі, предмети вилучено в присутності понятих (т. 2 а.п. 110-111) та постановами про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 30.07.2019 року та 31.07.2019 року визнано речовими доказами (т. 2 а.п. 119-121), (т. 2 а.п. 125-126).

Відповідно до протоколу особистого обшуку особи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України від 30.07.2019 року, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , за адресою: м. Київ, Шосе Набережне, було виявлено чоловіка, який представився ОСОБА_8 та надав добровільну згоду для обшуку сумку чорного кольору, в якій знаходились картка «ПриватБанк» № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , банківська картка «Пумб» № НОМЕР_5 , банківська картка «Абанк» № НОМЕР_6 , банківська картка «Райфайзен Банк» № НОМЕР_7 , сувенірні гроші номіналом 500 грн. в кількості 24 штуки, картка № НОМЕР_8 ; картка «Антошка» № НОМЕР_9 , чохол для документів, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 НОМЕР_10 , картка «Фора» № НОМЕР_11 ; мобільний телефон «Мейзу» синього кольору, накладна ломбард АЖ4491471, закладна Ломбард «Парус», чек ПТ «Донкредит» №304164, чек ПТ «Ломбард УМВК і компанія», візитка МЮУ, тримач для карток, клаптик паперу з написами «Закладна ломбард АЖ 4696368 Специфікація до договорів №17-23595 від 27.07.19», ксерокопія паспорту на ім`я ОСОБА_8 , окуляри чорного кольору, кепка чорного кольору. Речі вилучені та поміщені до сейф-пакету № EXPO312668 (т.2 а.п. 149-150). Потреби для його детального опису та аналізу, з огляду на пред`явлене обвинувачення та відсутність будь-якого доказового значення в справі, суд не вбачає.

Згідно з протоколом огляду речей від 15.08.2019 року, виявлена сумка чорного кольору (невелика), в якій особисті речі ОСОБА_8 , серед яких було детально оглянуто мобільний телефон марки Мейзу та надалі було встановлено, що у вказаному мобільному телефоні наявні дві сім-карти операторів мобільного зв`язку «Водафон» та «Лайфселл» з номерами НОМЕР_12 та НОМЕР_13 (т.2 а.п. 152).

Відповідно до протоколу перегляду цифрового відеозапису від 31.07.2019 року, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , у службовому кабінеті № 502 ВП-2 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві по вул. Ю.Поправки 14-а, було переглянуто цифровий запис відеокамер «Безпечне місто», який знаходиться на цифровому DVD-R носію, наданий за дорученням слідчого у порядку ст. 40 КПК України, ст. оперуповноваженим ВКП Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_21 , де збережено відеозапис подій, що мали місце 30.07.2019 року. Під час перегляду відео файлів проглядається маршрут руху автомобіля марки «ЗАЗ Таврія»,д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, у період часу з 20 год. 00 хв. 29.07.2019 року до 13 год. 00 хв. 30.07.2019 року. Також, у ході перегляду вказаних відеозаписів було встановлено, що по всьому маршруту руху даного автомобіля у вищезазначений проміжок часу, у його салоні перебувають дві особи чоловічої статі: 1) (за кермом) чоловік високого зросту, спортивної тіло будови, одягнений у темну футболку, ззовні схожий на затриманого ОСОБА_22 ; 2) (на передньому пасажирському сидінні) чоловік середнього зросту (нижчий за попереднього), одягнений в білу футболку з темною емблемою квадратної форми на грудях, білу кепку, середньої тіло будови, ззовні схожий на затриманого ОСОБА_8 . Присутній під час перегляду підозрюваний ОСОБА_8 впізнав на вказаному відеозаписі себе, як особу, що перебувала на пасажирському сидінні автомобіля марки «ЗАЗ Таврія», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, та свого знайомого ОСОБА_22 , як особу, що перебувала за кермом вказаного автомобіля (т.2 а.п. 165-173). Даний диск постановою від 31.07.2019 року визнано речовим доказом (т.2 а.п. 177-178).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_8 було затримано 30.07.2019 року о 13 годині 00 хвилин, у кабінеті № 322, у приміщенні Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві (т. 2 а.п. 147-148).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2019 року, проведеного у період часу з 17 години 22 хвилини до 17 години 36 хвилин, за участю підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_11 , було відтворено дії 30.07.2019 року за адресою: АДРЕСА_3, де ОСОБА_8 перебував з ОСОБА_22 та про те, що він бачив як останній заводить автомобіль «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , та знав, що останній ОСОБА_22 не належить, однак, сів з ним до автомобіля та перебував до моменту його затримання, свою провину не визнав (т.2 а.п. 187-188). Даний диск постановою від 17.09.2019 року визнано речовим доказом (т.2 а.п. 190-191).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.09.2019 року, проведеного у період часу з 17 години 41 хвилина до 17 години 46 хвилин, за участю свідка ОСОБА_19 , відтворювалися події, які мали місце 29.07.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 , про те, що вона перебувала за місцем свого мешкання та того ж дня, близько 15:20 чи 15:40 годин побачила через кухонне вікно квартири, як двоє невідомих осіб були біля автомобіля «Таврія», що припаркований поруч з під`їздом, повідомила їм про припинення їх дій та розповіла про те, що одна з осіб завела вказаний автомобіль, а інша особа знаходилась у той момент поруч та слідкувала за оточуючою обстановкою, після чого, автомобіль рушив з місця (т.2 а.п. 107-108).

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.09.2019 року, за участю свідка ОСОБА_18 , остання заявила, що впізнає особу, що знаходиться на фотознімку під № 3 ( ОСОБА_8 ), за ознаками: зріст, форма обличчя, вираз форми очей (т. 2 а.п. 104-106).

Відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року було надано тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні операторів мобільного зв`язку (т. 2 а.п. 128) та було складено довідку аналізу технічної інформації абонентських номерів ЄРДР № 0006374 від 30.07.2019 року (т. 2 а.п. 140-143).

31 липня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України (т. 2 а.п. 159-160).

Оцінка суду

Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення надано докази, які були досліджені в судовому засіданні та наведені вище.

У свою чергу, сторона захисту в підтвердження невинуватості ОСОБА_8 надала заперечувальні показання щодо причетності обвинуваченого до незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, не заперечуючи знайомство з особою, провадження щодо якої виділено в окреме провадження.

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне визнати невинуватим та виправдати ОСОБА_8 за недоведеністю вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.

Суд зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судових засіданнях в рамках кримінального процесуального закону, проте, сторона обвинувачення не надала суду достатніх, вагомих та допустимих доказів, які б у своїй сукупності доводили винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому протиправного діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на слідчого, прокурора.

З огляду на пред`явлене обвинувачення за ч. 2 ст. 289 КК України, прокурор повинен був довести належними та допустимими доказами факт незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_8 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що не підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення саме за ч. 2 ст. 289 КК України, а тому не є належними такі докази.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Так, суд звертає увагу на те, що з переглянутого цифрового відеозапису від 31.07.2019 року, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , у службовому кабінеті № 502 ВП-2 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві по вул. Ю.Поправки 14-а, з відеокамер «Безпечне місто», вбачається пересування на автомобілі марки «ЗАЗ Таврія», д.н.з. НОМЕР_1 , двох осіб, ідентифікувати яких неможливо, однак, сам ОСОБА_8 під час перегляду впізнав на вказаному відеозаписі себе, як особу, що перебувала на пасажирському сидінні, та свого знайомого ОСОБА_22 , як особу, що перебувала за кермом вказаного автомобіля (т. 2 а.п. 165-173). Однак, суд не може взяти до уваги даний відеозапис та інші дослідженні докази в їх сукупності на винуватість обвинуваченого, оскільки ОСОБА_8 , як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, не заперечував факту пересування на даному автомобілі, проте, категорично заперечив свою причетність до викрадення даного автомобіля, до наявності умислу щодо його викрадення, так як постійно зазначав, що знайомий ОСОБА_13 запевнив його, що автомобіль належить його товаришу та обвинувачений був впевнений у тому, що вони можуть їздити на даному автомобілі.

Отже, даний відеозапис не є належним доказом на підтвердження факту існування домовленості обвинуваченого ОСОБА_8 з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, на вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, яка є лише припущенням сторони обвинувачення щодо існування такої домовленості.

Інші досліджені докази сторони обвинувачення в їх сукупності також не вказують на спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.07.2019 року, приблизно о 20 годині 05 хвилин за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_12 (потерпілий) виявив відсутність авто ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , а, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.10.2013 року, 29.07.2019 року, приблизно о 20 годині 05 хвилин, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3, незаконно заволоділа транспортним засобом марки «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 17000 грн., що належить ОСОБА_12 , тобто, будь-яких даних про причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до скоєння злочину не міститься.

Згідно з протоколом огляду місця події від 29.07.2019 року, проведеного у період часу з 23 години 00 хвилин до 23 години 25 хвилин, біля входу до під`їзду номер 1 будинку номер 5/2 по пр-ту Ю. Гагаріна в м. Києві та на момент огляду на вказаному місці авто ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено не було, під час огляду слідів злочину виявлено не було і під час обстеження території, прилеглої до даної адреси, камер відеоспостереження виявлено не було, тобто, будь-яких даних про причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до скоєння злочину не міститься.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.08.2019 року, потерпілий ОСОБА_12 добровільно надав для огляду та вилучення замок з ключем від належного йому автомобіля ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , у ході огляду якого, та відповідно до висновку експерта № 17-2/876 від 21.10.2019 року, виявлено пошкодження, однак, даний висновок підтверджує лише його пошкодження, будь-яких даних про причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до скоєння злочину не містить, як і сам протокол огляду.

Згідно з протоколом огляду місця події від 30.07.2019 року, проведеного у період часу з 14 години 50 хвилин до 16 години 00 хвилин, за адресою: м. Київ, Шосе Набережне, та, відповідно до протоколу особистого обшуку особи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, від 30.07.2019 року, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , за адресою: м. Київ, Шосе Набережне, не було знайдено речей та предметів, які би вказували на безпосередню причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, оскільки, більшість вилучених речей, документів, предметів є особистими речами обвинуваченого та не інкримінуються останньому у його провину, тому, потреби для їх детального опису та аналізу, з огляду на пред`явлене обвинувачення та відсутність будь-якого доказового значення в справі, суд не вбачає.

Відповідно до протоколу огляду речей від 15.08.2019 року, виявлено особисті речі ОСОБА_8 - мобільний телефон марки Мейзу з двома сім карти операторів мобільного зв`язку «Водафон» та «Лайфселл» з номерами НОМЕР_12 та НОМЕР_13 та, відповідно до ухвали слідчого судді від 04 вересня 2019 року, було надано тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні операторів мобільного зв`язку та було складено довідку аналізу технічної інформації абонентських номерів ЄРДР № 0006374 від 30.07.2019 року, однак, стороною обвинувачення недостатньо обґрунтовано значення даного доказу щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення злочину, зокрема, сам обвинувачений як в ході досудового, так і в ході судового розгляду, не заперечував факт перебування 29.07.2019 року з особою на ім`я ОСОБА_13 .

Показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтверджують перебування ОСОБА_8 та особи на прізвище « ОСОБА_17 » біля автомобіля марки «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 , вже після їх виявлення, що і не заперечується самим обвинуваченим, однак, не доводить умислу обвинуваченого ОСОБА_23 на незаконне заволодіння транспортним засобом групою осіб, тому не є достатнім доказом для визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину.

Зокрема, згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.09.2019 року, за участю свідка ОСОБА_18 , остання заявила, що впізнає особу, що знаходиться на фотознімку під № 3 ( ОСОБА_8 ), за ознаками: зріст, форма обличчя, вираз форми очей, однак, суд не може взяти його до уваги як належний доказ, оскільки безпосередньо у судовому засіданні свідок категорично заперечила, що вона вказувала саме на дану особу, зазначила що оперуповноважений показав їй одне фото поганої якості із зображенням хлопця і вона повідомила, що останній після обіду часто проходив повз її торгове місце та з ним іноді знаходився ще якийсь чоловік, однак, той хлопець із фото не присутній в залі судових засідань, оскільки на фото була інша особа. У протоколі пред`явлення особи для впізнання за фото міститься її підпис, однак, фото, яке їй пред`являв для впізнання оперуповноважений, до вказаного протоколу не долучено, а долучені фото, які їй взагалі не показували. Зазначила, що оперуповноважений її опитував, але будь-яких фото на аркуші, який вона підписувала, не було, а фото одне їй показували окремо, інших фото не було. Крім того, зазначила, що обвинуваченого ОСОБА_8 вона не впізнає, його не бачила та його фото ніхто їй не показував. Зокрема, зазначила, що про обставини події їй взагалі нічого не відомо.

Крім того, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.09.2019 року, за участю свідка ОСОБА_19 відтворювалися події, які мали місце 29.07.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 , проте, що вона перебувала за місцем свого мешкання та того ж дня, близько 15:20 чи 15:40 годин побачила через кухонне вікно квартири, як двоє невідомих осіб були біля автомобіля «Таврія», що припаркований поруч з під`їздом, повідомила їх припинити та розповіла про те, що одна з осіб завела вказаний автомобіль, а інша особа знаходилась у той момент поруч та слідкувала за оточуючою обстановкою, після чого, автомобіль рушив з місця, проте, суд не може взяти до уваги даний протокол як належний доказ, оскільки свідок безпосередньо не вказувала на обвинуваченого ОСОБА_8 , а зазначала про невідомих осіб. Крім того, безпосередньо у судовому засіданні даний свідок не допитувалася у зв`язку з відмовою прокурора від даного свідка, так як вжитими заходами забезпечити її явку безпосередньо до суду не виявилося за можливим.

Зокрема, згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2019 року, проведеного у період часу з 17 години 22 хвилини до 17 години 36 хвилин, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , було відтворено дії 30.07.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 , однак, суд не може визнати даний доказ належним, оскільки, відповідно до постанови Касаційного кримінального суду ВС від 11.07.2023 року у справі № 275/368/19, оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. У випадку оцінки результатів слідчого експерименту суд має визначити допустимість не самого протоколу слідчого експерименту, а відомостей, які в ньому містяться. Не можуть бути визнані допустимими позасудові показання особи, навіть якщо вони викладені у протоколі слідчого експерименту, якщо вони по суті становлять допит особи і протокол не містить відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Також Суд зазначив, що якщо слідчий експеримент полягає лише у повідомленні підозрюваним відомостей про факти і не містить відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, він має розцінюватися як повторний допит і не може мати в суді доказового значення з огляду на частину 4 статті 95 КПК.

На думку суду, при проведенні вказаного слідчого експерименту ОСОБА_8 повідомив тільки відомі йому факти, однак, не відбувалося відтворення дій та обставин події.

Жодних інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 діяв за попередньою змовою з іншою особою та вчиняв дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, матеріали провадження не містять та в розпорядження суду не надано.

Суд вважає, що докази у кримінальному провадженні не тільки не доводять, а навпаки спростовують вину особи, вони не є достатніми та переконливими для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

У конкретному випадку вбачається «розумний сумнів» у тій версії подій, яку висунула сторона обвинувачення, оскільки, ані кожний окремий доказ, ані їх сукупність, не виключають версії того, що обвинувачений лише міг бути знайомим з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження.

Доводи сторони обвинувачення саме про доведеність між ними попередньої змови на вчинення кримінального правопорушення на підставі їх попереднього знайомства, перебування ОСОБА_8 в автомобілі марки «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 , а також його наявність з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, при знайденні даного автомобіля, на думку суду, не є достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Суд звертає увагу, що надані докази в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_8 фактично стосуються лише виявлення та вилучення викраденого у потерпілого майна, а прямих доказів викрадення автомобіля саме обвинуваченим за попередньою змовою групою осіб, матеріали кримінального провадження не містять (за подібних обставин провадження сформовано позицію ВС в постанові у справі № 702/340/17 від 02.04.2020 року).

Доказів на вчинення прямих дій ОСОБА_8 з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, які б свідчили про попередню домовленість між ними на вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження не містять.

Крім того, як зазначалося вище, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Мотив - це те внутрішнє спонукання, яке штовхнуло особу на вчинення кримінального правопорушення. Мотив дозволяє виявити причину протиправної поведінки, дає можливість встановити ознаки вини. Мотиви кримінальних правопорушень можуть бути різноманітними - гроші, заздрість, ревнощі, помста тощо.

Залежно від виду мотиву того, яке значення йому надає законодавець, мотив має різне кримінально-правове значення, а саме: виступає ознакою основного складу кримінального правопорушення; посилює відповідальність порівняно зі складом кримінального правопорушення, вчиненого без відповідного мотиву; послаблює відповідальність порівняно зі складом кримінального правопорушення, вчиненого без відповідного мотиву; враховується при визначенні кримінально-правових наслідків кримінального правопорушення.

Кримінально-правове значення мети кримінального правопорушення загалом таке ж, як і його мотиву. Мета кримінального правопорушення - це результат, якого прагне досягти винний, вчинюючи правопорушення. Мотив характеризує, чим керується особа, здійснюючи кримінальне правопорушення, мета визначає те, чого прагне ця особа. Мета, таким чином, прямо пов`язана з вольовим ставленням особи до суспільно небезпечних наслідків свого діяння. Якщо мета і наслідки збігаються, то однозначно особа бажає цих наслідків і має місце прямий умисел.

Однак, правопорушник може ставити й іншу чи більш широку мету, яка виходить за межі наслідків, що є ознакою певного складу кримінального правопорушення. Тоді такі наслідки є лише проміжною метою - винний їх лише свідомо допускає для досягнення своєї мети, і це притаманне непрямому умислу. Якщо ж особа усвідомлює неминучість наслідків, які є для неї проміжною метою, то вона теж їх бажає і діє з прямим умислом.

Отже, у загальному вигляді доказування вини і мотивів вчинення кримінального правопорушення вимагає встановлення: обставин, які свідчать, що наслідки кримінального правопорушення є результатом дій підозрюваного (обвинуваченого); факту, що вказана особа усвідомлювала протиправність своїх дій, які охоплюються вилами і формами вини, передбаченими конкретним складом кримінального правопорушення.

На думку суду, у даному випадку стороною обвинувачення не доведено мотив і мету вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, що у розумінні ст. 91 КПК України підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 17 КПК України, суд вважає за необхідне виправдати обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України в зв`язку з недоведеністю того, що саме ним було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені за проведення трасологічної експертизи № 17-2/876 від 21.10.2019 року у розмірі 3140 гривень 20 копійок віднести на рахунок держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: замок з ключем від автомобіля марки «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено до спецпакету № ЕХРО 238969, що переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - повернути потерпілому ОСОБА_12 ;

- сумку чорного кольору; ремінь шкіряний; гаманець коричневого кольору; банківські картки «ПриватБанк» № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 ; банківську картку «Пумб» № НОМЕР_5 ; банківську картку «Абанк» № НОМЕР_6 ; банківську картку «Райфайзенбанкаваль» № НОМЕР_7 ; сувенірні гроші номіналом 500 грн. в кількості 24 штуки; картку № НОМЕР_8 ; картку «Антошка» № НОМЕР_9 ; чохол для документів; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 ; картку «Фора» № НОМЕР_11 ; мобільний телефон «Мейзу», що долучені до матеріалів кримінального провадження - повернути ОСОБА_8 ;

- автомобіль марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , вилучений під час проведення огляду місця події від 30.07.2019 року за адресою: м. Київ, Шосе Набережне, що переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_12 - залишити в останнього;

- відеоносій DWD-R, 4700 МВ, на якому знаходиться відеозапис із камери відеоспостережень, відеокамер «Безпечне місто» від 30.07.2019 року та відеоносій DWD-R, 4700 МВ, на якому знаходиться слідчий експеримент з підозрюваним ОСОБА_8 , що приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах.

Долю речових доказів, що були вилучені під час проведення огляду місця події та під час особистого обшуку, а саме: зарядного пристрою «Хуавей», зарядного пристрою «МІ», чоловічого годинника з чорним ремінцем марки «АМСТ АМ 3003»; спортивного рюкзака зеленого кольору, в якому знаходились двоє шортів синього та бежевого кольору, футболка чорно-білого кольору, кашкет синього кольору, дві пари резинових тапок, металевий прут; чорного поліетиленового пакету, в якому знаходились три пачки цигарок (Філіп Моріс, Філіп морісБлу та Бонд), окуляри чорного кольору, перехідник до зарядного пристрою чорного кольору, ліхтарик синього кольору «MachLag»; тринадцяти пачок цигарок (три пачки «Філіп Моріс», три пачки «Мальборо», дві пачки «Бонд», дві пачки «ЛМ», одна пачка «Честерфілд», одна пачка «Парламент», одна пачка «Муратті»); сумки чорного кольору; ключа чорного кольору; скотчу; марлевої пов`язки; стамески; викрутки червоного кольору; мобільного телефону «Флай» ІМЕІ 1) НОМЕР_14 , 2) НОМЕР_15 ; гаманця коричневого кольору; хрестика; ремінця «Бакарді»; рукавиць тканинних, вирішити у кримінальному провадженні, яке виділене з матеріалів кримінального провадження № 0006374 при ухваленні остаточного рішення.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року на: сумку чорного кольору; ремінь шкіряний; гаманець коричневого кольору; банківські картки «ПриватБанк» № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 ; банківську картку «Пумб» № НОМЕР_5 ; банківську картку «Абанк» № НОМЕР_6 ; банківську картку «Райфайзенбанкаваль» № НОМЕР_7 ; сувенірні гроші номіналом 500 грн. в кількості 24 штуки; картку № НОМЕР_8 ; картку «Антошка» № НОМЕР_9 ; чохол для документів; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 ; картку «Фора» № НОМЕР_11 ; мобільний телефон «Мейзу» - скасувати після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після його проголошення вручити ОСОБА_8 , захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя