Справа №336/4476/23
Пр. 1-кс/336/581/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000866 від 15.05.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, має неповнолітню дитину; утримує матір, отримав професійно-технічну освіту, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: підозрюваного ОСОБА_5 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

18.05.2023 слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до суду із вказаним клопотанням, за змістом якого сторона обвинувачення просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, а саме щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

За змістом клопотання, 15 травня 2023 року, приблизно о 15-40 годині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та невстановлені в ході досудового розслідування особи в кількості не менше 10 осіб, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливої зухвалістю, прибули на автомобілі «Audі А8», д.н.з. НОМЕР_1 , автомобілі «Audі» невстановленої моделі, «Daewoo» невстановленої моделі та «Mercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_2 , до паркувального майданчику, що розташований біля будинку № 4а по вулиці Авраменка у м. Запоріжжя, де, діючи умисно, усвідомлюючи, що вони перебувають у громадському місці та за їх поведінкою спостерігають сторонні особи, з метою самоствердження, вчинили хуліганські дії відносно потерпілих ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Скориставшись тим, що потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходились в автомобілі, діючи умисно, з особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі в суспільстві норми спілкування, безпідставно та неочікувано для потерпілих, невстановлена в ході досудового розслідування особа, здійснила один постріл з невстановленої в ході досудового розслідування зброї в автомобіль, в якому знаходились потерпілі.

В цей же час, реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 , застосовуючи предмет, схожий на автоматичну зброю, та ОСОБА_8 , застосовуючи предмет, схожий на помпову рушницю, направили її в сторону потерпілих та, нецензурно виражаючись, почали погрожувати останнім фізичною розправою.

З метою забезпечення безпеки потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вистрибнули з автомобіля та лягли на землю, закриваючи руками голову.

Після вказаного невстановлені в ході досудового розслідування особи, які діяли в групі з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , підбігли до потерпілих та, також діючи умисно, з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що потерпілі не чинять опір, нанесли потерпілому ОСОБА_9 не менше 6 ударів ногами по голові та тулубу, а потерпілому ОСОБА_10 удари дерев`яною битою, ножем, та прикладом автоматичної зброї, чим спричинили останньому тілесні ушкодження.

Незважаючи на те, що потерпілі лежали на землі та не чинили будь-якого опору, невстановлені в ході досудового розслідування особи, які діяли в групі з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , свої дії не зупинили, та продовжували побиття ОСОБА_10 : невстановлена особа умисно нанесла потерпілому ще шість ударів дерев`яною битою та два удари ногою.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та інші невстановлені особи, які діяли групою осіб, почали здійснювати постріли з невстановленої в ході досудового розслідування вогнепальної зброї вбік ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які намагалися попередити злочинну діяльність останніх та надати необхідну медичну допомогу потерпілим, після чого покинули місце вчинення кримінального правопорушення на вказаних автомобілях.

Таким чином, як стверджує сторона обвинувачення, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.4 ст.296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосування вогнепальної зброї та предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Сторона обвинувачення стверджує, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована біля будинку №4-А по вул. Авраменка в м. Запоріжжя, в ході якого зафіксована обстановка вчинення кримінального правопорушення, вилучені сліди РБК та гільзи;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив обставини нанесення йому та потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень;

- протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які пояснили обставини вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, на якому свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка здійснювала постріли з автоматичної зброї вбік свідка;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які пояснили обставини щодо виявлення ОСОБА_5 на блок-посту, що знаходиться на дорозі до с. Володимирське, Запорізької області;

- протоколом оглядів відеозаписів з камер відеоспостереження на місці вчинення кримінального правопорушення, на яких зафіксовано механізм його вчинення.

Вивчивши особистість підозрюваного, а також інші зібрані під час досудового розслідування докази, як видно зі змісту клопотання, органом досудового розслідування, відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КК України.

Слідчий також зазначає, що неможливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, та наявні ризики, які викладені в клопотанні. Щодо застави та домашнього арешту сторона обвинувачення не вважає за доцільне їх застосування, оскільки є ризик порушення обов`язків з боку підозрюваного та, відповідно, це може призвести до втрати доказів, що мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини по справі.

Із посиланням на наведене, враховуючи тяжкість правопорушення, підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врегульовану п.4 ч.1 ст.183 КПК України, наголошуючи на необхідності врахувати механізм вчинення кримінального правопорушення, цинізм дій підозрюваного та інших осіб, які його вчинили, а саме нанесення тілесних ушкоджень двом особам, у кількості не менше 12 осіб, із застосуванням вогнепальної зброї, бит, ножів, рушниці, а також попередити злочинну діяльність ОСОБА_5 , із посиланням на ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, сторона обвинувачення просить задовольнити клопотання.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав на зазначених в ньому підставах, пояснив, що підстав для відкликання або його зміни немає, вказані у клопотанні ризики відповідно до положень ст.177 КПК України свідчать на користь застосування саме тримання під вартою. Наголосив, що всі слідчі дії проводяться із дотриманням вимог КПК України, а також на спростування доводів сторони захисту, повідомив, що порушень при затриманні підозрюваних у даному провадженні не було.

До справи під час судового засідання додано витяг з ЄРДР, відповідь на запит Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2023 та копії медичних доказів щодо стану здоров`я потерпілого ОСОБА_10 (стороною обвинувачення), додаткові докази на підтвердження даних, що характеризують особу підозрюваного (стороною захисту), що досліджені слідчим суддею. Крім того, подано письмові клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави та особистої поруки.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, обґрунтовуючи обрання найсуворішого запобіжного заходу наявністю ризиків, передбачених п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, неможливістю застосування жодного більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення та сукупність даних, що характеризують підозрюваного. Вважає, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та особистої поруки не можливо. Повідомив, що потерпілому ОСОБА_10 у даному провадженні проведено низку оперативних втручань, він перебуває у лікарні, в свідомості, але стан важкий, що видно з наданих медичних документів. Наголосив, що підозрюваний є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.384, ч.1 ст.115 КК України, яке перебуває на повторному розгляді в Жовтневому районному суді м.Запоріжжя після скасування виправдувального вироку, що свідчить на користь ризиків відповідно до ст.177 КПК України.

Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала, вважає вказані у ньому ризики непідтвердженими. Захисники пояснили, що їх підзахисний не причетний до вчинення злочину, раніше не судимий. За результатами розгляду кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України ухвалено виправдувальний вирок, повторний розгляд призначений виключно з тих підстав, що під час первісного розгляду справи Запорізьким апеляційним судом констатовано наявність процесуальних порушень, тому це не свідчить на користь доводів сторони обвинувачення. Крім того, підозра є необґрунтованою, підозра вручена із порушенням строку, передбаченого ч.2 ст.278 КПК України з урахуванням того, що фактичне затримання ОСОБА_5 відбулось 15.05.2023 о 18-00 годині. Має місце порушення порядку затримання та вручення протоколу затримання. Так, на блок-посту, де був зупинений автомобіль, в якому знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , поліцейські, як стверджує сторона захисту, не дозволяли самостійне переміщення та конфіденційне спілкування із захисниками. Крім того, стороною захисту в порядку ст.206 КПК України 17.05.2023 подано скаргу до Ленінського районного суду м.Запоріжжя в інтересах ОСОБА_5 , у задоволенні якої відмовлено відповідно до ухвали суду. Додатково наголосила адвокат ОСОБА_7 на тій обставині, що захистом подано заяву про вчинення злочину співробітниками поліції до Державного бюро розслідувань. Сторона захисту просить врахувати той факт, що ОСОБА_5 не намагався залишити місце зупинки транспортного засобу, впливати на свідків й потерпілих об`єктивно не може. На думку адвокатів, твердження сторони обвинувачення щодо конспірації підзахисного та спроби втечі з міста Запоріжжя 15.05.2023 є лише припущенням. У протоколах щодо пред`явлення свідкам фотознімків до впізнання наявні неузгодженості, як й під час їх допиту.

Тому, із врахуванням даних, що характеризують підозрюваного, клопотань про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, а також іншого клопотання - щодо обрання особистої поруки, оскільки підзахисний має постійне місце проживання, сім`ю, неповнолітню дитину, мешкає із дружиною окремо, адже здійснює догляд за матір`ю 1939 р.н., стан здоров`я якої потребує постійного догляду, до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді застави, особистої поруки. Крім того, захист погодиться й на застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації підозрюваного. Придбання продуктів та інших необхідних речей для догляду за матір`ю ОСОБА_5 , при цьому, зможе здійснювати ОСОБА_18 , з якою підозрюваний перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має спільну дитину.

Підозрюваний ОСОБА_5 під час судового засідання проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, думку захисників підтримав. Пояснив, що із підозрою у вчиненні кримінального правопорушення не погоджується, відмовився від надання пояснень з приводу підозри відповідно до ст.63 Конституції України. Щодо допиту як підозрюваного пояснив, що був втомлений із врахуванням нічного часу (біля четвертої години ранку), в який йому запропоновано надати свідчення. Зазначив, що на блок-посту (щодо версії захисту з приводу часу фактичного затримання) кайданки до нього не застосовані. Стверджує, що з 2019 року працює водієм, неофіційно.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, із доданими копіями матеріалів кримінального провадження, вважає його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ч.1 ст.5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що, як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить як процесуальну, так і матеріально-правову вимоги. Процесуальна вимога покладає на "посадову особу" обов`язок особисто заслухати доставлену до неї особу; матеріально-правова вимога покладає на неї обов`язок проаналізувати обставини "за" і "проти" рішення про позбавлення свободи, вирішити, посилаючись на юридичні критерії, чи існують підстави для позбавлення свободи, та винести рішення про звільнення, якщо таких підстав немає (див. рішення у справі "Шіссер проти Швейцарії" (Schiesser v. Switzerland) від 4 грудня 1979 року, серія A, N 34, cc. 13-14, п. 31, з подальшими посиланнями)).

Санкцією ч.4 ст.296 КК України відповідно визначено покарання виключно у виді позбавлення волі, а саме, на строк від трьох до семи років. Кваліфікуючими ознаками злочину, в даному випадку, відповідно до кваліфікації кримінально караного діяння, тобто, тими суттєвими обставинами, що відбивають типовий, значно змінений порівняно з основним складом злочину ступінь суспільної небезпечності вчиненого й особи винного та вплив на законодавчу оцінку вчиненого й міру відповідальності, є вчинення хуліганства групою осіб та із застосуванням вогнепальної зброї та предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає за змістом ч.1 ст.184 КПК України. Копія клопотання та підтверджуючих необхідність застосування запобіжного заходу матеріалів вручена підозрюваному та його захисникам своєчасно.

За даними витягу з ЄРДР, відділом поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення (злочину), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2023 за №0000866. Ініціатори клопотання відповідно до наявних копій постанов уповноважені на здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні.

16.05.2023 під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, що підтверджено копією відповідного повідомлення із відміткою про вручення ОСОБА_5 , зокрема, датою та підписом особи. У повідомленні про підозру він висловив свою незгоду із часом фактичного затримання та пред`явленою підозрою, оглядом автівки, відмовою у спілкуванні із адвокатами. Крім того, стверджував, що невстановлені особи у військовій формі на блок-пості досилали патрони в патронники, чим його лякали, про що повідомив ОСОБА_5 , й під час судового засідання. Об`єктивних доказів на користь останнього суду не надано.

Слідчим суддею встановлено, що 17.05.2023 у справі №334/3831/23, пр.1-кс/334/1374/23 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя за результатами розгляду скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 про забезпечення прав особи, що утримується під вартою (в порядку ст.206 КПК України) у задоволенні скарги відмовлено.

Судом відтворено чотири фрагменти відеозаписів, надані стороною захисту під час судового засідання на підставі клопотання про їх дослідження. Учасниками кримінального провадження визнається, що відеозапис здійснений на блокпості після затримання автівки, в якій перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Від відтворення одного із фрагментів запису під час судового засідання сторона захисту відмовилась під час їх дослідження (файл розміром 50 592 кб на флеш-носії, порядковий номер 4). За результатами відтворення, слідчий суддя дійшов висновку про те, що досліджений запит є фрагментарним. Один із записів здійснений в нічний час доби, може узгоджуватись із часом фактичного затримання ОСОБА_5 . Дати та часу на відеозаписі не зафіксовано. Фрагментарність нарізки наданих для дослідження файлів може свідчити на користь наміру сторони захисту приховати певні часові проміжки, впливаючи таким чином сприйняття подій. В будь-якому разі, можна дійти висновку про те, що доказів на підтвердження фактичного затримання ОСОБА_5 о 18-00 годині 15.05.2023 зазначені відеофайли не містять, натомість, беззаперечно свідчать про те, що захисники були присутні на блок-пості, мали можливість спілкування із підозрюваними. Особа чоловічої статі у форменому вбранні чорного кольору, ймовірно, представник поліції, як видно з відеозапису, заперечувала проти спілкування адвокатів на віддаленій від нього відстані, оскільки побачила, що адвокату одним із підозрюваних у даному провадженні переданий мобільний телефон саме під час такого спілкування. Проте, на запитання захисника, зазначена особа пояснила, що у переміщенні підзахисний не обмежений, звернула увагу на тому, що захисники вмикають камеру лише тоді, коли їм вигідно, викривляючи події. Слідчий суддя, разом з цим, наголошує, що обличчя учасників на записах у переважній більшості скриті (враховуючи ракурс зйомки), відповідно, її учасників та їх особи з відеозапису достеменно встановити неможливо. З урахуванням наведеного, відображення на записах окремих питань, що не стосуються події затримання (наприклад, щодо огляду автівки), суд не приймає вказаний доказ на користь доводів сторони захисту.

Під час судового засідання досліджено й протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - ОСОБА_5 , відповідно до даних якого особу фактично затримано о 01-19 годині 16.05.2023. Протокол складений в присутності понятих, із застосуванням відеозйомки, за участі захисника ОСОБА_19 , зауваження до його змісту не надавались. Від підпису підозрюваний відмовився (згідно з записом захисника у протоколі).

Згідно з протоколом допиту підозрюваного від 16.05.2023, складеного старшим слідчим ОСОБА_3 , слідча дія розпочата о 19-30 годині, завершена о 19-45 годині у вказаний день, тобто, доводи ОСОБА_5 під час судового засідання про те, що допит відбувався у нічний час доби, й саме тому він був втомлений, погано себе почував, не знаходять свого підтвердження. За змістом протоколу, права підозрюваному зрозумілі, у зв`язку із поганим самопочуттям він не може давати покази.

Слід наголосити, що поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, §74; Stanev проти Болгарії [ВП], § 117). До відповідних об`єктивних факторів, які мають братись до уваги, відносяться: можливість залишити зону обмеження, рівень нагляду та контролю за переміщенням особи, ступінь ізоляції і наявність соціальних контактів (див., наприклад, Guzzardi проти Італії, § 95; H.M. проти Швейцарії, § 45; H.L. проти Сполученого Королівства, § 91; Storck проти Німеччини, § 73).

Так, із врахуванням вищенаведеного, змісту протоколу затримання в порядку ст.208-211 КПК України, без зауважень до його змісту, а також відсутності достатніх та достовірних доказів щодо того, що час фактичного затримання не збігається із часом, вказаним у протоколі від 16.05.2023, слідчий суддя не приймає заперечення сторони захисту з цього приводу.

Разом з цим, зауваження сторони захисту з приводу неузгодженостей у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та протоколах допиту, не свідчать про необґрунтованість підозри в цілому, крім того, технічні помилки можуть бути виправлені під час досудового розслідування.

Стосовно клопотання адвоката ОСОБА_7 про допит свідків ОСОБА_20 , 1976 р.н., ОСОБА_21 , 1974 р.н., ОСОБА_22 , 1967 р.н. слідчий суддя зауважує, що вказані особи не відомі підозрюваному, який він пояснив про це під час судового засідання, крім ОСОБА_20 , з яким він ймовірно знайомий, проте описати його не зміг. Адвокати, які брали участь в судовому процесу, пояснили, що із клопотанням про допит зазначених осіб, які нібито були свідками злочину 15.05.2023, до слідчого вони не звертались. Тому, враховуючи передчасність клопотання, суд відповідно до ухвали, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, у його задоволенні відмовив.

Під час розгляду клопотання встановлено, що з наданих письмових доказів, зокрема, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.05.2023, протоколу огляду місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована біля будинку №4-А по вул. Авраменка в м.Запоріжжя, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколів допиту свідків, протоколу огляду відеозаписів з камер відеоспостереження на місці вчинення кримінального правопорушення, на яких зафіксовано механізм його вчинення, з урахуванням актуальної стадії досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя виходить з того, що вагомість доказів, які є достатньою підставою для обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину та обрання їй запобіжного заходу, навіть і найбільш суворого, не може бути та не повинна бути такою ж переконливою, як для здійснення судом висновку про винуватість особи у скоєнні злочину.

Так, термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

ЄСПЛ також неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному проваджені з урахуванням конкретних обставин. Даний захід може бути виправданий за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про застосування тримання під вартою судовий орган має брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; підвищена суспільна небезпечність; обґрунтованість доказів; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення; характер особи підозрюваного; минуле особи та його зв`язки з суспільством (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява N 40107/02, рішення від 10 лютого 2011 року), «Лебіта проти Італії» (рішення від 15.09.2001).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З урахуванням наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі розслідування, повідомлена підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування шляхом здійснення слідчих (розшукових) дій, що надає підстави для застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу.

Слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Їх наявність об`єктивно підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Так, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення з приводу того, що підозрюваний зупинений працівниками поліції на блок-посту, що розташований на дорозі до с. Володимирське, Запорізької області, тобто, при виїзді з м.Запоріжжя, що об`єктивно може свідчити про намір особи переховуватись.

Під час досудового розслідування стороною обвинувачення наразі не встановлено знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме автоматичної зброї, помпової рушниці, пістолетів, ножа, бити, що використовувались та застосовувались під час вчинення кримінального правопорушення, що свідчить на користь ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може знищити або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, враховуючи, що потерпілий перебуває у лікарні, а адреси свідків відомі стороні захисту з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 , який ймовірно, може бути обізнаний й про інших осіб, причетних до вчинення зазначеного злочину, з метою уникнення покарання та невикриття інших осіб, які могли вчинили вказане кримінальне правопорушення у співучасті, може здійснювати вплив на них, можливо, шляхом залякувань або вмовлянь, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, враховуючи відсутність працевлаштування та непідтвердженість джерела прибутків, можливо констатувати й наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Натоміть, на переконання слідчого судді, ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, не знайшов свого достатнього підтвердження під час розгляду клопотання.

Також, слідчий суддя відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім обставин, зазначених у ст.177 цього Кодексу, серед іншого, враховує ряд встановлених під час судового засідання особистих характеристик, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно з даними довідки про судимість ОСОБА_5 відповідно до ухвали апеляційного суду Запорізької області від 18.04.2017 кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, направлено на новий розгляд. 22.11.2018 кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, направлено до суду із обвинувальним актом.

За даними довідки Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2023 №03/127/2023 на запит слідчої ОСОБА_23 , у провадженні суду перебуває кримінальне провадження №1-кп/331/86/2023, ЄУН 335/2194/15-к, яке надійшло до суду 23.10.2019 за підсудністю з Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.384, ч.1 ст.115 КК України. Розгляд справи не завершений. Факт перебування справи відносно ОСОБА_5 в провадженні суду стороною захисту визнається.

Так, слідчий суддя враховує, що злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 згідно зі ст.12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів.

Подія правопорушення, що скоєне 15.05.2023 відносно військовослужбовців за вказаних у матеріалах клопотання обставин, наразі отримала значний суспільний резонанс та розголос в ЗМІ.

Встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має.

Стороною захисту доведено, що ОСОБА_5 мешкає із матір`ю ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проте, з урахуванням доводів ОСОБА_18 , яка перебуває із підозрюваним у фактичних шлюбних відносинах та зобов`язувалась допомагати йому здійснювати придбання продуктів та інших необхідних речей в разі застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд враховує зазначене й приходить до висновку, що, оскільки вказані особи мають неповнолітню спільну дитину ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вочевидь, ОСОБА_18 знайома із матір`ю ОСОБА_24 , відповідно, має змогу й самостійно здійснювати догляд за нею, як у побутовому плані, так і за станом здоров`я.

Під час судового засідання ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зі слів є особою, з якою ОСОБА_5 перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має спільну дитину, що визнається й підозрюваним, подала заяву про обрання запобіжного заходу у вигляді застави та надання згоди на її внесення. За її змістом, ОСОБА_5 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, професійно-технічну освіту, працевлаштований водієм ТОВ «Мегабуд» (доказів не надано), здійснює догляд та лікування матері похилого віку, тому за таких умов, на її переконання, може бути застосовано запобіжний захід у вигляді застави. При цьому, ОСОБА_18 ручається за належну поведінку підозрюваного та явку до правоохоронних органів, прокурора або суду за першою вимогою/викликом. Щодо кваліфікації правопорушення, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_5 та наслідків порушення процесуальних обов`язків, заявниця обізнана.

Розглядаючи клопотання, суд враховує, що за змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Натомість, за приписами п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Так, злочин за версією обвинувачення, виходячи з наданих письмових доказів з матеріалів кримінального провадження вчинений із застосуванням автоматичної зброї, рушниці, застосуванням фізичної сили, а саме, нанесенням тілесних ушкоджень двом потерпілим, один із яких перебуває у лікарні, що об`єктивно свідчить на користь відсутності підстав для визначення застави.

Відповідно, із врахуванням особи підозрюваного, інших критеріїв, що має врахувати слідчий суддя під час розгляду питання щодо запобіжного заходу, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, а саме, як у застосуванні застави як самостійного запобіжного заходу, так і щодо обрання її як альтернативного запобіжного заходу разом із триманням під вартою.

За змістом ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.180 КПК України кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Так, депутатом Запорізької районної ради Запорізької області ОСОБА_26 подано заяву, за змістом якої він зобов`язується взяти підозрюваного на особисту поруку, ручаючись за його поведінку, явку за викликом за першою вимогою, забезпечення його доставки, про насліди невиконання обов`язків обізнаний.

Під час судового засідання судом встановлено особу заявителя, який пояснив, що знайомий з ОСОБА_5 із юності, разом займались спортом, проте, протягом 8-10 років із ним не спілкувався. Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання, адже, враховуючий тривалий строк відсутності спілкування між ОСОБА_26 та ОСОБА_5 , він не може заслуговувати на довіру з точки зору належності виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в разі передання особи на поруки, адже не може достеменно бути обізнаний із умовами та способом його життя та об`єктивно впливати на необхідну процесуальну поведінку.

Про інших осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків стороною захисту не повідомлено.

Під час розгляду справи встановлено, що обрання запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, застави, особистої поруки, домашнього арешту неможливе, враховуючи встановлені судом характеристики особи та наявні ризики, проаналізовані вище.

За приписами п.4 ч.3 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, із врахуванням вимог п.4 ч.3 ст.219, п.1 ч.6 ст.219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене до 16.07.2023, що важливо для розгляду клопотання та визначення граничного строку дії запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу необхідно обраховувати відповідно до ч.2 ст.197 КПК України з моменту затримання особи (о 01-19 годині 16.05.2023).

Тому, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.07.2023 (із зазначенням часу затримання: 01 години 19 хвилин), оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею враховується, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних про те, що поточний стан здоров`я підозрюваного перешкоджає перебуванню в умовах слідчого ізолятора.

Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виходячи із завдань кримінального провадження та керуючись ст. 2, 177, 178, 180, 182-183, 193, 194, 196, 197, 205-206, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_18 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_26 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відмовити.

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, строком на 60 днів, а саме, з 16 травня 2023 року з 01 години 19 хвилин до 14 липня 2023 року до 01 години 19 хвилин включно.

Строк дії ухвали визначити до 14 липня 2023 року до 01 години 19 хвилин включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений 22.05.2023 об 11-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1