Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0001966 від 01.11.2021 року, про зміну запобіжного заходу,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулась до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням, про зміну запобіжного заходу, в якому просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час доби стосовно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0001966 від 01.11.2021.

Клопотання мотивоване тим, що Подільським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0001966 відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.11.2021 року у справі № 758/15357/21 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з моменту фактичного затримання - до 21 год. 59 хв. 30.12.2021 року.

Ухвалюючи рішення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, як на підставу наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, посилається на ту обставину, що ОСОБА_4 офіційно не працює.

Сторона захисту зазначає, шо спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отримань громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу або ж терміновою купівлею квитків до іншої країни.

Водночас, клопотання слідчого, не містить належних та допустимих доказів, підтверджують (свідчать) про наявність ризику переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування.

Водночас, такі доводи слідчого судді були передчасними і спростовуються наступними доказами: копією наказу ТОВ «Виробничо - комерційна фірма «ВВ» від 16.06.2021 № копією трудової книжки ОСОБА_4 відміткою про прийняття на роботу.

Відтак посилання слідчого судді на наявність ризику переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування, як на підставу задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є помилковим.

На думку сторони захисту, відсутність доказів офіційного працевлаштування підозрюваної, не є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання вартою.

Слідчий суддя зазначає, що актуальним є і ризик того, що підозрювана може в інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у підозрюється, оскільки, як вбачається з наданих документів ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована не має законного джерела доходу.

Актуальним слідчий суддя вважає ризик того, що підозрювана може впливати на свідків оскільки ще триває досудове розслідування, а тому є підстави вважати, з метою зміни своїх показань, підозрювана може впливати на них.

Сторона захисту категорично не погоджується з доводами слідчого судді з приводу наявності ризику впливати на свідків, оскільки в даному кримінальному провадженні свідки допитані, більшість із них є працівниками правоохоронних органів.

Спроба незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні має підтверджена належними доказами, у тому числі показами вказаних осіб (потерпілим, свідком, іншим підозрюваним, обвинуваченим, експертом, спеціалістом), які доводять не вплив особи, що здійснюється безпосередньо або через довірених осіб.

Перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб також має бути підтверджене та доведене: які саме дії особи слідчий/прокурор оцінює як перешкоджання, також в який саме спосіб особа таким діями реально заважає здійснювати досудове розслідування.

Так само має бути доведена реальність замаху на вчинення іншого кримінальною правопорушення чи продовження наявного.

Резюмуючи викладене, варто наголосити на тому, що наявність спроб, яким слід запобігати, має бути підтверджене доказами. Припущення слідчого/прокурора про їх наявність, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених у статті 84 КПК, не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні частини 1 статті 177 КПК, оскільки по суті є припущенням.

У відповідь на адвокатський запит від 09.11.2021 за№ 1/С.0.021/09-11.К стороні захисту наданий запис з відео реєстратора поліцейського, на якому зафіксований момент затримання, працівником патрульної поліції ОСОБА_4 , а також обставини незаконного обшуку, та інші протиправні дії з боку поліцейських по відношенню до затриманої ОСОБА_4 .

Більше того, наявна інформація зафіксована у протоколі затримання від 01.11.2021 року, спростовується відеозаписом з боді камери поліцейського.

А відтак вважає, затримання ОСОБА_4 безпідставним та незаконним.

З даного приводу, Територіальним управління ДБР, розташованого у м. Києві за заявою ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження за № 0001274.

Також, сторона захисту, звертає увагу суду на ту обставину, яка не відповідає дійсності, а саме: в протоколі зазначений нібито технічний прилад, на який зафіксовано факт затримання і особистого обшуку ОСОБА_4 (нагрудна камера № 8021-01-003/33).

У відповіді на адвокатський запит сторони захисту (лист Подільського УП ГУНП у м. Києві від 18.11.2021 № 515-АЗ/125/53/02-2021) зазначено, що на балансі Подільського УП ГУНП у м. Києві нагрудна камера № 8021-01-003/33 не перебуває.

Захисник наголошує, що відповідно до приписів статті 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Фактично ОСОБА_4 затримано працівниками патрульної поліції 31.10.2021 по причині нібито порушення правил дорожнього руху (перехід проїзної частини на червоний сигнал світлофора), обшук особи проводився без присутності понятих, протокол затримання не складався, тоді, як протокол затримання ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 статті 307 КК України складено не уповноваженою службовою особою, а слідчим СОГ 01.11.2021 року з підстав не передбачених статтею 208 КПК України, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Сторона захисту наголошує, що згідно відеозапису з нагрудної боді камери поліцейського, отриманої на офіційний запит сторони захисту, підозрювану ОСОБА_4 затримано нібито за вчинення адміністративного правопорушення (перехід на червоне світло світлофора).

Водночас, будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення матеріали кримінального провадження не містять.

При цьому, підозрювану ОСОБА_6 затримано, як вбачається з протоколу затримання затримано за наявності двох підстав передбачених статтею 208 КПК України:

1)якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2)якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий,; сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

Слід зазначити, що підозрювану фактично затримано 31.10.2021 рік 21:38 год., а не о 22:00 як це вказано и протоколі затримання.

Згідно інформації, яка міститься у витязі з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001966, надходження заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення датовано 31.10.2021.

Тоді, як відомості до ЄРДР внесено 01.11.2021 року о 00:28 год.

Наведені у своїй сукупності факти свідчать про те, підозрювана ОСОБА_4 апріорі не вчиняла злочину передбаченого ч. 2 статті 307 КК України, а наведені підстави затримання в протоколі від 01.11.2021 взагалі не відповідають дійсності.

Законодавець не дає чіткого визначення, переліку уповноважених службових осіб. Єдина конкретизація даного поняття міститься в частині 3 статті 207 КПК, де визначено, уповноваженою службовою особою, є особа якій законом надано право на здійснення затримання.

Отже, фактично під цим терміном КПК розуміє осіб які не є «слідчим», «прокурором» та «дізнавачем».

Такого висновку притримується Верховний Суд, який у своїй постанові від 15.06.2021 року у справі № 204/6541/16-к.

Сторона захисту наголошує, що підозрювана ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, офіційно працевлаштована має вищу освіту, позитивно характеризується, має рідну сестру, з якою разом проживає, має матір пенсіонера.

На переконання сторони захисту, застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою забезпечить виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Сторона захисту вважає, що ризики відповідно до статті 177 КПК України щодо ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні відсутні.

Прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби вважає достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У судовому засіданні захисник клопотання про зміну запобіжного заходу підтримал та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення означено клопотання.

Підозрювана підтримала думку захисника.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання (ч. 2 ст. 201 Кримінального процесуального кодексу України).

Приписами ч. 3 ст. 201 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що до клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

При цьому, зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодекс України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Підставами для звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Обґрунтовуючи клопотання про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 захисник ОСОБА_3 посилався на те, що станом на дату розгляду справи у сторони захисту з`явились додаткові докази, які спростовують наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та підтверджують можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, виходячи з наступного:

- обвинувачення є необґрунтованим, оскільки прокурор не надав суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_4 , які б суд міг безпосередньо оцінити при вирішенні питання щодо застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- тримання ОСОБА_4 під вартою жодним чином не пов`язане з забезпеченням реального суспільного інтересу;

- ризики її втечі, перешкоджання суду, впливу на свідків та потерпілого, які були згадані в ухвалі Подільського районного суду м. Києва від 03.11.2021 суттєво зменшилися.

Згідно з ч. 1 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При вирішення клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 , суд враховує, що матеріали справи містять докази про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, зокрема, незаконно перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності переховуватися, вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

При цьому, саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Між тим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Доводи захисника про те, що підозрювана є молодою людиною, має вищу освіту, офіційно працює, не перешкоджає проведенню розслідування, в даному конкретному випадку недостатньо свідчать про належне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків у разі зміни їй запобіжного заходу на більш м`який.

Що стосується доводів захисника про ненадання прокурором доказів, які б свідчили про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, то суд не перевіряв ці доводи, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які вирішує суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Жодних доказів на підтвердження того, що ризики, визначені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, які стали підставою для обрання підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшились чи зникли суду надано не було.

З урахуванням вищевикладеного суд наразі не вбачає наявності підстав для зміни підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби або іншого, більш м`якого запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_4 з огляду на те, що на даній стадії судового провадження домашній арешт в нічний час доби не здатний запобігти ризикам вчинення підозрюваною дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин суд не може визнати обґрунтованими доводи та аргументи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання підозрюваної під вартою та необхідності зміни запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності обставини кримінального провадження, у вчиненні якого вона підозрюється, особу підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 201, 369-372, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0001966 від 01.11.2021 року, про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали проголошено 17.12.2021 року о 15 год.00 хв.

Cлідчий суддя ОСОБА_1