ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3086/23 Справа № 205/3304/23 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 серпня 2023 року ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців, а саме до 05 жовтня 2023 року, включно. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років, та вчинене згідно обвинувального акту в період іспитового строку, встановленого вироком суду, а тому з огляду на покарання, яке може бути призначене ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, а також наявність не погашених судимостей та схильність до вчинення злочинів, суд дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду та вчиняти нові злочини, що виключає на даний час можливість зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити запобіжний захід на домашній арешт.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що під час розгляду клопотання судом першої інстанції були грубо порушені його права на захист та справедливий суд, оскільки прокурором клопотання було надано тільки суду, а стороні захисту взагалі не надано, що позбавило захисника можливості погодити із ним позицію та надати свої заперечення відносно клопотання. Крім того, прокурором всупереч вимогам ч. 2 ст. 184 КПК копія клопотання про продовження строку триманні під вартою йому також не надавалась та він не розписувався про його отримання.

Також обвинувачений не погоджується із висновками суду про відмову у задоволенні поданого ним клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який. Аргументує тим, що місцевий суд жодним чином не мотивував свої висновки, згідно яких було відхилено його доводи щодо застосування рішення ЄСПЛ, як підставу для зміни йому запобіжного заходу, а лише зазначив, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та офіційно не працевлаштований, що, на переконання обвинуваченого, є порушенням норм процесуального закону та свідчить про невмотивованість судового рішення. До того ж, обвинувачений вказує про безпідставність твердження суду та потерпілої, що він раніше не був працевлаштований, так я він був працевлаштований та систематично отримував кошти, що можна підтвердити відповідними відомостями з банку, які він надати не може, через перебування під вартою, а суд необгрнутовано відмовив у задоволенні клопотання про їх витребовування. Крім того, вважає, що посилання прокурора про неможливість обрання стосовно нього іншого більш м`якого запобіжного заходу не підтверджуються наданими доказами, а його перебування під вартою більше 6 місяців з одним і тим же обгрунтування ризиків, є порушенням закону.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений підтримав апеляційну скаргу та з підстав викладених в ній просив її задовольнити а ухвалу скасувати й змінити запобіжний захід на більш м`який.

Інші учасники апеляційного перегляду, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, до зали суду не з`явились, заяв про свою особисту участь не направляли, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, які є аналогічними його позиції під час вирішення цього питання судом першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи обвинуваченого про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає неприйнятними з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000201 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розгляд його триває.

В судовому засіданні 09 серпня 2023 року, в порядку ст. 199, 331 КПК України прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зокрема обвинуваченому ОСОБА_5 яке мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_5 може зокрема переховуватись від суду та вчиняти нові злочини, для запобігання яким продовження строку його тримання під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та вчинене, згідно обвинувального акту, в період іспитового строку, встановленого вироком суду, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватими, існує реальний ризик того, що він можуть здійснити спроби переховування від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є наявним та не зменшився, з огляду на те, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення офіційно не працевлаштований, тобто не має стабільного та легального джерела доходу, а тому, перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити новий злочин, а тому такий ризик також є обґрунтованим.

Враховуючи положення статті 28 КПК, а також те, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває, по справі ще не досліджено усіх доказів, тому суд апеляційної інстанції не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на даному етапі кримінального провадження.

Водночас доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 щодо відсутності доказів на підтвердження його вини у вчиненні інкримінованого злочину, суд апеляційної інстанції на даній стадії кримінального провадження не розглядає, оскільки ці питання є предметом перевірки суду першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Крім того, посилання обвинуваченого про порушення під час розгляду клопотання його права на захист та справедливий суд, у зв`язку із неврученням прокурором копії клопотання про продовження строку тримання під вартою йому та захиснику, як на підставу для скасування рішення суду є неспроможними, оскільки єдиною підставою для відмови у продовженні строку тримання під вартою, відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, є не доведення прокурором, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 408, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3