Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув кримінальне провадження № 11-сс/4806/258/22 за апеляційними скаргами: прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.3 ст.307 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

Старший слідчий СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Усть-Омчуг Тенькинського району Магаданської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 .

Клопотання слідчого обґрунтовано наступним.

У провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030 від 21.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з вересня 2020 року, ОСОБА_6 з метою незаконного збагачення шляхом вчинення злочинів з незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин вступив в організованому стійку злочинну групу, де організаторами всіх злочинних дій були ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , окрім того до складу організованої групи увійшли як виконавці ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Вищевказані особи зорганізувалися в стійке об`єднання організовану групу для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, при цьому ОСОБА_17 та ОСОБА_18 розробили єдиний план злочинних дій, який довели до відома всім учасникам групи, з розподілом функцій кожного учасника організованої групи, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_17 та ОСОБА_18 як організаторам стійкого злочинного об`єднання організованої групи, свідомо виконуючи їх вказівки.

Переслідуючи мету протиправного та швидкого збагачення шляхом незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, всі вищевказані особи добровільно погодилися на участь у вказаній організованій групі та вчинюваних нею злочинах, а також підкорятися вказівкам організаторів стійкого злочинного об`єднання організованої групи ОСОБА_17 та ОСОБА_18 визначеним правилам поведінки і дисципліні у ній.

Організована злочинна група, очолювана ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , характеризувалася попередньою зорганізованістю у спільне об`єднання осіб для вчинення корисливих злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, між членами якого підтримувалися тісні дружні стосунки, стабільністю і згуртованістю членів групи, що виразилося у незмінності складу учасників злочинної групи та тривалості їх дій у період із вересня 2020 по травень 2022 років, детальною організацією функціонування групи у вигляді чіткого виконання кожним відведеної йому ролі та виконання вказівок організаторів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , обізнаністю всіх членів злочинної групи з планом злочинних дій, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети, свідомого виконання своїх функцій кожним із учасників організованої злочинної групи.

Для більш ефективної діяльності організованої групи, з метою досягнення запланованого результату незаконного збагачення під час вчинення заборонених операцій в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 визначили та розподілили функції кожного учасника групи, від яких вимагали конспірації дій та чіткого виконання всіх їхніх вказівок, особисто контролювали та координували діяльність створеної ними групою, маючи фінансові можливості забезпечувати членів групи приміщеннями та транспортними засобами, здійснювали розробку та втілення в життя злочинного плану діяльності організованої групи, слідкували за її постійним вдосконаленням.

ОСОБА_17 та ОСОБА_18 здійснювали контроль та координацію виконання функцій членами організованої групи, давали вказівки членам групи, щодо придбання, зважування, фасування і зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, зокрема метамфетаміну. особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, особливо небезпечну психотропну речовину МДМА, забезпечували учасників організованої групи наркотичними засобами, психотропними речовинами у достатній кількості, контролювали витрати на їх придбання та витрати, пов`язані із забезпеченням незаконної діяльності організованої групи, забезпечили прикриття та заходи конспірації, особисто підшуковували осіб для участі в незаконній діяльності, безпосередньо контролювали збут таких речовин, а після вчинення злочинів розподіляли грошові кошти, отримані внаслідок злочинної діяльності групи.

З метою недопущення викриття злочинних дій учасники організованої злочинної групи за спільною узгодженістю застосовували заходи конспірації, яких повинні були дотримуватись всі члени групи, а саме у телефонних розмовах між учасниками групи вони не називали дійсної назви наркотичних засобів та психотропних речовин, пакунків, у яких вони зберігалися та у подальшому збувалися, використовували при цьому різного роду «жаргонні» назви наркотичних засобів та психотропних речовин, при цьому всі учасники організованої групи за попередньою домовленістю знали про що йде мова.

Для досягнення злочинної мети відомої всім співучасникам, члени організованої групи діяли спільно і узгоджено, при цьому кожний з них вносив свій вклад у вчинення злочинів, згідно з покладеною на нього функцією, усвідомлюючи, що вчиняє злочини спільно із іншими його учасниками, відповідно до визначеного напрямку діяльності та розуміючи, що обумовлена злочинна мета може бути досягнута лише в результаті спільної діяльності всіх членів групи.

У складі організованої злочинної групи ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вчинили ряд злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів і психотропних речовин на території Закарпатської області.

Так, ОСОБА_6 , як член організованої групи, згідно розробленого плану та розподілу ролей, діяв як виконавець, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, за вказівкою організаторів злочинної групи ОСОБА_17 та ОСОБА_18 безпосередньо приймав участь у незаконному зберіганні та збуті наркотичних засобів і психотропних речовин, особисто займався підшуковуванням нових осіб для подальшого збуту їм наркотичних засобів та психотропних речовин, за обумовлену перед тим грошову вартість, місце і визначену кількість.

Крім того, ОСОБА_6 контролював кількість отриманих від незаконної діяльності грошових коштів, які в подальшому передавав іншому учаснику групи ОСОБА_19 , а той вже безпосередньо передавав зазначені грошові кошти від незаконної діяльності організаторам організованої групи ОСОБА_17 та ОСОБА_18 для подальшого розподілу між членами організованої групи та використання для подальшої закупівлі (виготовлення) наркотичних засобів і психотропних речовин, дотримуючись при цьому обумовлених правил поведінки при зустрічах із іншими членами групи та покупцями заборонених речовин з метою невикриття їх незаконної діяльності для досягнення єдиного злочинного результату з незаконного збагачення.

ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинені організованою групою.

Підозру ОСОБА_6 сторона кримінального провадження, слідчий підтверджує комплексом зібраних у провадженні доказів, зокрема: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, висновками судових експертиз.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що цей підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких і за які йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев?яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також враховуючи те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2022 клопотання слідчого задоволено.

Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 24.05.2022, 11 год.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 закінчується 23.07.2022 включно.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_6 слідчим суддею обов`язків сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 248 100 грн.

Роз`яснено, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент на протязі п?яти днів внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов?язки: з`являтися до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме м. Ужгород, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи і навчання; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим або прокурором або спілкуватися з нею із дотриманням визначених умов; носити електронний засіб контролю.

Строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків два місяці.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030 від 21.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

17.05.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинені повторно, організованою групою.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України сторона кримінального провадження підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 27.09.2021, протоколом про результати негласної слідчої дії (аудіо-, відеоконтроль особи) від 27.09.2021, висновком експерта № СЕ-19/107-21/7185-НЗПРАП від 08.09.2021, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 16.02.2021, висновком експерта № СЕ-19/107-21/1682-МРВ від 19.04.2021, протоколом про результати проведення НСРД - аудіо-відеоконтроль особи від 24.09.2021.

Сторона обвинувачення також посилається на те, що в даному випадку існують ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість покарання за інкримінований йому злочин, може вчинити спробу переховування від органів досудового розслідування маючи реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватися на території України; може впливати на експертів, свідків у кримінальному провадженні, які можуть свідчити проти нього, щодо його протиправної діяльності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню; вчиняти інші кримінальні правопорушення, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів і психотропних речовин.

Слідчий суддя прийшов до переконання, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, адже інкриміноване йому кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання від дев?яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Стороною захисту не спростовано наявність наведених вище, повідомлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Таким чином, з урахуванням характеру та особливої тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставин вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.

В даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Обираючи найсуворіший запобіжний захід, слідчий суддя врахував особу підозрюваного, взяв до уваги, що ОСОБА_6 раніше несудимий, має постійне місце проживання, неодружений, не працюючий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, відтак, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, перебуваючи на волі може впливати на свідків. У зв`язку з цим наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Доказів того, що за станом здоров`я ОСОБА_6 не може утримуватися в умовах СІЗО матеріали клопотання не містять, а тому слідчий суддя прийшов до переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із триманням під вартою, що дає обґрунтовані підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням вимог ч. 4,5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя прийшов до висновку, що розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом слід встановити в сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248 100 грн.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2022 та постановити нову, якою відмовити «в задоволенні слідчого/прокурора та обрати запобіжний захід більш м?який» цілодобовий домашній арешт з відповідним засобом контролю або без нього.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_7 посилається на те, що відповідний прокурор належними та допустимими доказами не довів наявність всіх трьох обставин згідно ст.194 КПК Україні.

Вважає, що суд першої інстанції незаконно та безпідставно обрав найсуворіший запобіжний захід тримання під вартою. ОСОБА_7 в судовому засіданні зверталася увага суду, що прокурор, подавши письмове клопотання про обрання відповідного найсуворішого запобіжного заходу не додав до нього жодного доказу на підтвердження ризиків. Жоден довід прокурора не підтверджений будь-яким доказом, тобто є припущенням.

Саме відповідний прокурор не обґрунтував необхідність обрання відповідній особі найсуворішого запобіжного заходу з урахуванням того, що неможливо застосувати інший менш суворий запобіжний захід.

Ужгородський міськрайонний суд не здійснив належним чином перевірку щодо можливості застосування до відповідного підозрюваного більш м?якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою цілодобовий домашній арешт.

Усі наведені прокурором ризики нічим не обґрунтовані та не підтверджені, їх можна було б виключити шляхом обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Також захисник ОСОБА_7 вважає, що ризики відповідно до ст.177 КІІК України щодо ОСОБА_6 в даній справі відсутні, прокурором іншого належними та допустимими доказами не доведено.

ОСОБА_6 не планує переховуватися від суду та від органів досудового розслідування. Прокурор жодних доказів, які б свідчили про зворотнє не надав.

Також ОСОБА_6 після повідомлення йому про підозру 17.05.2022 і до обрання запобіжного заходу 24.05.2022, тобто сім днів знаходився на волі без жодного запобіжного заходу та не намагався втекти, вчинити новий злочин чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкодити будь-яким чином досудовому слідству; не може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні та не планує перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор жодних конкретних прізвищ не назвав у своєму відповідному клопотанні, а зазначення загальної фрази із норм КПК України та відсутність долучення до клопотання будь-яких доказів на підтвердження цього аргументу свідчить про те, що це є лише особистою думкою прокурора, його безпідставним припущенням.

Відповідний обвинувачений є особою, яка раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, а зазначення загальної фрази із норм КПК України та відсутність долучення до клопотання будь-яких доказів на підтвердження цього аргументу свідчить про те, що це є лише особистою думкою прокурора, його безпідставним припущенням.

Ні прокурор, ні суд навіть не намагалися дослідити можливість застосування до ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Щодо посилання прокурора на тяжкість інкримінованого злочину слід враховувати правову позицію ЄСПЛ у рішенні в справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для обрання тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.

Крім іншого ОСОБА_6 звертає увагу суду також на правову позицію в справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції. Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов?язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Також ЄСПЛ у рішенні в справі «Тодоров проти України» вказав, що п.3 ст.5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з?явитися на судове засідання.

Оскаржувана ухвала не містить обґрунтувань щодо необхідності обрання найсуворішого запобіжного заходу на максимально можливий строк шістдесят діб.

Відповідно до положення, викладеного в рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Чахла проти Сполученого Королівства» будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Відповідний обвинувачений має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Раніше не судимий.

Прокурор додатково зазначив, що підозрюваний ніде не працює, однак норми КПК України не передбачають можливості обрання тримання під вартою на цій підставі, що ще раз підтверджує незаконність та безпідставність такого клопотання.

Обираючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, підозрюваному визначена можливість внесення застави у значному розмірі, понад 248 100 грн, яку він через дуже скрутний матеріальний стан невзмозі внести.

Ужгородський міськрайонний суд на все це уваги не звернув та прийняв, на думку захисника ОСОБА_7 , незаконну та необґрунтовану ухвалу.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2022 скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити повністю та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор ОСОБА_8 посилається на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину в складі організованої групи, за вчинення якого законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Стороною обвинувачення зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України); перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України); може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки підозрюється у вчиненні злочину в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин у складі організованої групи. На наявність вказаних ризиків у своєму рішенні послався і суд першої інстанції.

На даний час триває досудове розслідування, не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення злочину, місце їх перебування не встановлено, не з?ясовані всі інші істотні обставини кримінального провадження.

У даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом не є припущенням, а об?єктивною дійсністю.

З цих підстав більш м?які запобіжні заходи, як особисті зобов?язання, порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч.2 ст.177 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги захисника, заперечення проти наведеної вище апеляційної скарги прокурора Олександра ТРОФІМЕНКОВА, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав повністю апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , вивчивши матеріали даного кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляційні скарги сторони захисту та обвинувачення не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.117 КПК України застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мету і підстави застосування запобіжного заходу; обставини, що враховуються при його обранні і дав їм належну оцінку.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивував свій висновок про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У клопотанні слідчого наведено переконливі дані про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 176,177,178,182,183,193,194,197 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені законом ризики, зокрема того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може вчинити спробу переховування від органів досудового розслідування; може впливати на експертів, свідків у кримінальному провадженні, які можуть свідчити проти нього щодо його протиправної діяльності, перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, в тому числі координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню; вчиняти інші кримінальні правопорушення, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів і психотропних речовин, у яких він наразі підозрюється.

Вищенаведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним, а у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеному ризику.

Вищевказані висновки слідчого судді апеляційний суд вважає такими, що узгоджуються з вимогами закону та фактичними обставинами даної справи, апеляційним судом визнаються належним чином обґрунтованими.

З урахуванням доведеності вищевказаних ризиків, апеляційний суд також, обґрунтованим вважає й висновок слідчого судді про те, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, при цьому також обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а також взято до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 .

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, визначаючи щодо ОСОБА_6 розмір застави, в повній мірі врахував вказані норми закону та особу підозрюваного.

Визначаючи заставу підозрюваному ОСОБА_6 у розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб 248 100 грн, слідчий суддя, , навів у своїй ухвалі від 24.05.2022 підстави, з яких дійшов висновку, що саме такий розмір здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, співставив його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, його матеріальним станом та тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Даний розмір застави буде таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного ОСОБА_6 від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, підстав вважати його необґрунтованим або недостатнім, апеляційний суд не вбачає.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

З цих підстав й наведена вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги: прокурора ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2022 щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: