Справа №522/9234/23
Провадження по справі №1-кп/522/2114/23
УХВАЛА

про виправлення описки

03 липня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні питання про виправлення описки у вироку суду від 01.06.2023 року відносно,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлове Високопільського району Херсонської області, громадянина України, маючого повну середню освіту, тимчасово не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, не являючись депутатом будь-якого рівня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Проте, при виготовленні вказаного судового рішення судом допущено описку, що носить технічний характер, пов`язану з швидкісним комп`ютерним набором тексту. Так, зазначаючи кваліфікуючи ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 , судом помилково не зазначено фразу «вчинено повторно» та не зазначено підстави для виключення кваліфікуючої ознаки «проникнення у сховище».

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Засуджений ОСОБА_3 до суду не з`явився.

Згідно до ст. 379 КК України питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Обставинами, які свідчать щодо помилкового допущення описки являється те, що у вступній частині вироку суд зазначив усі попередні судимості обвинуваченого ОСОБА_3 , у тому числі щодо його засудження 07.05.2019 Нововоронцовським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі па строк до 3 років 2 місяців. Відповідно до ст. 89 КК України вбачається, що на момент вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме 21.03.2023 судимість за вироком Новоронцовського районного суду Херсонської області від 07.05.2019 не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Крім того, із матеріалів кримінального провадження та мотивувальної частини вироку встановлено, що на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 крадіжки майна ОСОБА_4 із салону автомобіля, водійські дверцята транспортного засобу знаходились у відкритому стані, тобто за відсутності пристосувань чи засобів охорони, у тому числі технічних, які об`єктивно перешкоджали вільному доступу сторонніх осіб.

Так, із матеріалів кримінального провадження встановлено, що на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 крадіжки майна ОСОБА_4 із салону автомобіля, водійські дверцята транспортного засобу знаходились у відкритому стані, тобто за відсутності пристосувань чи засобів охорони, у тому числі технічних, які об`єктивно перешкоджали вільному доступу сторонніх осіб.

На думку суду, органом досудового розслідування необґрунтовано кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_3 ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки з проникненням до сховища за обставин наведених у обвинувальному акті, зокрема, проникнення до автомобіля через незачинені на замок передні дверцята як до сховища, зважаючи на те, що автомобіль має засоби охорони (замки та електричну сигналізацію), які в даному випадку не були задіяні.

До сховищ відноситься ділянка території, відведена для постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей та обладнана огорожею або технічними засобами чи забезпечена іншою охороною, а також пересувні лавки, рефрижератори, контейнери, сейфи і тому подібні сховища.

Автомобіль з якого була вчинена крадіжка за даними ознаками не відноситься до сховища, а тому, кваліфікуючи ознаки ст. 185 КК України як проникнення до сховища, були зайве застосовані до ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали від 16.04.2020 (справа № 127/959/19 провадження № 51-164 км 20) Колегія суддів Верховного Суду погодилась з висновком апеляційного суду, про те, що автомобіль, з якого була вчинена крадіжка, за аналогічними ознаками не відноситься до сховища.

На підставі викладеного, дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Одночасно суд зазначає, що зазначені виправлення допущені в мотивувальній частині вироку, не стосуються зміни в резолютивній частину вироку або зміни по суті судового рішення та не призводять до фактичного погіршення становища засудженого. Так, нумерація частини статті 185 Кримінального кодексу України інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_3 , - не зазнала змін, як ы не зазнала змін призначене обвинуваченому судом покарання.

Відповідно до ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

За таких обставин, вивчивши, суд приходить до висновку про необхідність виправлення зазначеної описки.

Керуючись ст. 379 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Виправити описку, допущену у вироку Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 року, а саме дев`ятому абзаці мотитувальної частини вироку слова: «у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану змінити на слова «у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану».

Включити 10-14 абзацами до мотивувальної частини вироку:

«Так, із матеріалів кримінального провадження встановлено, що на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 крадіжки майна ОСОБА_4 із салону автомобіля, водійські дверцята транспортного засобу знаходились у відкритому стані, тобто за відсутності пристосувань чи засобів охорони, у тому числі технічних, які об`єктивно перешкоджали вільному доступу сторонніх осіб.

На думку суду, органом досудового розслідування необґрунтовано кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_3 ч. 4 ст. 185 КК України як вчинення крадіжки з проникненням до сховища за обставин наведених у обвинувальному акті, зокрема, проникнення до автомобіля, через незачинені на замок передні дверцята як до сховища, зважаючи на те, що автомобіль має засоби охорони (замки та електричну сигналізацію), які в даному випадку не були задіяні.

До сховищ відноситься ділянка території, відведена для постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей та обладнана огорожею або технічними засобами чи забезпечена іншою охороною, а також пересувні лавки, рефрижератори, контейнери, сейфи і тому подібні сховища.

Автомобіль з якого була вчинена крадіжка за даними ознаками не відноситься до сховища, а тому, кваліфікуючи ознаки ст. 185 КК України як проникнення до сховища, були зайві застосовані до ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали від 16.04.2020 (справа № 127/959/19 провадження № 51-164 км 20) Колегія суддів Верховного Суду погодилась з висновком апеляційного суду, про те, що автомобіль, з якого була вчинена крадіжка, за аналогічними ознаками не відноситься до сховища.

На підставі викладеного, дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.»

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_5

03.07.2023