Номер провадження: 11-сс/813/743/23
Справа № 523/6487/23, 1-кс/523/1319/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 14.04.2023 в межах к/п №0000244 від 06.04.2023, якою відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, в силу ст.89 КК України не маючого судимості, відносно якого 27.02.2023 та 07.03.2023 скеровані обвинувальні акти за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 4 КК України до Приморського та Суворовського райсудів м. Одеси відповідно,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, було застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та був застосований запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком до 13.06.2023 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в межах к/п №0000244 від 06.04.2023.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування була доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, проте не доведена неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурорСуворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, зазначивши, що вона є незаконною та такою, що суперечить нормам процесуального права з огляду на наступні обставини:

- слідчий та прокурор довели у повному обсязі існування заявлених ризиків, зокрема ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, який обумовлений тяжкістю інкримінованого злочину. Окрім того, у вказаному провадження існує ризик вчинення інших правопорушень, оскільки відносно ОСОБА_7 27.02.2023 та 07.03.2023 направлено обвинувальні акти до Суворовського та Приморського райсудів м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України , що свідчить про те, що ОСОБА_7 висновків для себе не зробив.

- підозрюваний ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, неодружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків;

- в інших провадженнях, які перебувають на розгляді у Приморському та Суворовському судах м. Одеси відносно ОСОБА_7 вже були застосовані запобіжні заходи у виді домашнього арешту, водночас такий запобіжний захід не забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного;

Посилаючись на вищевикладене, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюється, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині і констатує, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування його підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану є обґрунтованою.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя прийшла до висновку про те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, у вказаному провадженні існує ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду, який обумовлений зокрема тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.

Разом з тим, ЄСПЛ у рішенні «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання не є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Водночас, колегія суддів зауважує, що відповідно до пояснень прокурора ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту підозрюваним ОСОБА_7 не порушувався, він з`явився до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги прокурора, окрім того, доказів, що він протягом зазначеного часу вчинив дії, які перелічені у ст. 177 КПК України матеріали, надані апеляційному суду, не містять.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що підозрюваний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав у повному обсязі, має місце реєстрації та проживання.

Надаючи оцінку доводам прокурора відносно того, що у Суворовському та Приморському райсудах м. Одеси перебувають на розгляді обвинувальні акти відносно ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Апеляційний суд вважає, що у рамках вказаного к/п має місце ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, в той же час зазначена обставина не є безумовною підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу з огляду на наведені вище обставини.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів реального існування заявлених в клопотанні ризиків, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує на даний час виконання покладених на нею обов`язків.

Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про обґрунтованість висновків слідчого судді про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.

Відповідно до приписів п.1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатній для запобігання існуючим ризикам та для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 181, 370, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 14.04.2023, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України застосовано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком до 10.06.2023 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4