У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку через Електронний кабінет Електронного суду апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 221 000 300 021 40 від 28 серпня 2022 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, без місця реєстрації, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 15.01.2018 Токмацьким райсудом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України на 6 років позбавлення волі, який звільнився 31.12.2018 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 02.12.2022 ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 на 5 років позбавлення волі.

Ухвалено початок строку покарання ОСОБА_6 обчислювати з 28.08.2022.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

У проваджені вирішена доля речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 28.08.2022, приблизно о 17.20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вступив у словесну сварку з ОСОБА_9 , у ході розвитку якої у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в область лівої вилиці та один удар коліном лівої ноги в область правої скроні останньої, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: субдуральний крововилив (мінімально відомий об`єм щонайменше 170 мл) над правою лобно-скронево-тім`яно-потиличною ділянкою, який обумовив розвиток зміщення серединних структур вліво, компресію та деформацію правого бокового шлуночка, яка супроводжувалась розвитком коми, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; синців у ділянці лівого плеча, що відноситься до легкого тілесного ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Деснянського районного суду міста Києва від 02.12.2022 стосовно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухватити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі, а в решті вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 стверджує, що суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , - щире каяття, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття, а визнання вини обвинуваченим свідчить про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагається уникнути справедливого покарання за вчинене.

Прокурор звертає увагу, що обвинувачений має певний кримінальний досвід за вчинення кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту і йому вже призначалося покарання у виді позбавлення волі, проте зухвало ігноруючи можливість отримати суворе покарання, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, у даному випадку, проти життя та здоров`я особи.

На переконання прокурора, конкретні обставини кримінального провадження, пов`язані з рецидивним вчиненням умисного, насильницького тяжкого злочину у стані алкогольного сп`яніння, вказують, що покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, не в змозі досягти цілей, визначених ст. 65 КК України, та враховуючи наполегливе прагнення обвинуваченого вести злочинний спосіб життя, тільки покарання у виді позбавлення волі в розмірі, наближеному до верхньої межі санкції ч. 1 ст. 121 КК України дозволить сподіватися на його виправлення та перевиховання.

Також прокурор зазначає, що за межами уваги суду першої інстанції залишились дані про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим діяння, пов`язаного з заподіянням умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Підсумовуючи, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 вказує, що внаслідок незастосування до обвинуваченого ст.ст. 65, 67 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню, ОСОБА_6 призначено явно несправедливе, невиправдано м`яке покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Також перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_9 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлялась у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка якої в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження за приписами ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі та клопотання про дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, проте не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про дослідження доказів, дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною обвинувачення у суді апеляційної інстанції та з урахуванням позиції сторони захисту в судовому засіданні.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які в апеляційній скарзі першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 не оспорюються, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 щодо м`якості призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке, на його думку, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, - колегія суддів дійшла таких висновків.

Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Дані вимоги закону дотримані і призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у повній мірі відповідає вказаним загальним засадам призначення покарання.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції були враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який судимий (а.п. 160-161), характеризується негативно (а.п. 159).

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , за приписами ст. 67 КК України, визнано - вчинення злочину в стані алкогольного сп?яніння і рецидив злочинів, правильність чого визнана прокурором в апеляційній скарзі.

Водночас, суд першої інстанції встановив і обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, - щире каяття.

Доводи апеляційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 щодо відсутності щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки перевіркою матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений визнав свою вину та щиро розкаявся, не дивлячись на те, що подій він не пам?ятає, оскільки, будучи після смерті батька в упитті/запій, 28.08.2022 він перебував в стані алкогольного сп?яніння, вживаючи горілку, у тому числі разом з співмешканкою ОСОБА_9 .

Як показала суду першої інстанції свідок ОСОБА_10 - дочка потерпілої ОСОБА_9 , її мама, співмешкаючи з ОСОБА_6 , зловживали алкогольними напоями.

Інколи ОСОБА_6 бив матір.

Отже, в даному конкретному випадку, визнання ОСОБА_6 своєї вини та висловлення щирого жалю та осуд своєї поведінки, як в суді першої, так і апеляційної інстанції, і слугувало підставою для визнання судом першої інстанції обставиною, яка пом`якшує покарання - щирого каяття, з правильністю чого погоджується і колегія суддів.

Відтак, за сукупності вище наведених обставин, з врахуванням принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд першої інстанції і дійшов до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, без застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, - яке є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, бо характер суспільної небезпеки та тяжкість наслідків вчиненого ОСОБА_6 злочину, обставини його вчинення, а також поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, знайшли своє відображення у встановлених фактичних обставинах справи та кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, в межах санкції якої судом і призначено ОСОБА_6 покарання, а отже посилання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на неврахування цих обставин при призначенні обвинуваченому покарання є безпідставними.

З вказаними висновками щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 погоджується і колегія суддів.

За викладеним, апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Доля речових доказів вирішена у порядку ст. 100 КПК України, а процесуальні витрати стягнуті за приписами ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення,а вирок Деснянського районного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 221 000 300 021 40 від 28 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3