ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/315/23 Справа № 705/3013/23Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідачОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: за участю прокурора: підозрюваної: захисника підозрюваної: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зелений Яр, Миколаївського району, Миколаївської області, українки, громадянки України, одруженої, не працюючої, зареєстрованої: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, що було погоджене прокурором Уманської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 , попередньо вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України (обвинувальний акт за її обвинуваченням у цьому правопорушення розглядається Ленінським районним судом м. Миколаєва), перебуваючи в м. Умань Черкаської області, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в невстановлені час та спосіб, переслідуючи мету наживи та корисливий мотив, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи повторно, умисно i цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину, яку незаконно зберігала за місцем свого тимчасового проживання в квартирі АДРЕСА_3 , та в подальшому, з метою збуту вказаної психотропної речовини, розфасувала її в згортки з ізоляційної стрічки - так звані «закладки».

13 червня 2023 року близько 15 години 45 хвилин в АДРЕСА_4 , працівниками поліції ОСОБА_7 була зупинена і в неї під час проведення огляду місця події вилучено пакунок з полімерного матеріалу від насіння смаженого соняшникового «Сан Санич», в якому знаходилися 35 згортків з ізоляційної стрічки з вмістом кристалічної речовини, яку ОСОБА_7 придбала і зберігала з метою збуту та згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ- 19/124-23/6914-НЗПРАП від 14.06.2023 яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

13.06.2023 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_7 було затримано відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

За вказаним фактом 13.06.2023 розпочато кримінальне провадження №0000948 за ознаками вказаного кримінального правопорушення.

У зв`язку з наявністю достатніх доказів ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи спосіб і тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, виникла необхідність в обранні відносно неї запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі.

Підставою для застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної слідча вказала на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме в даному випадку: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою подальшого ухилення від кримінальної відповідальності, так як ОСОБА_7 усвідомлює, що вчинила умисний тяжкий злочин, в тому числі повторно, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна; вчинити інший злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, так як підозрювана ОСОБА_7 хоча і не судима, однак за обвинуваченням якої на розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт за ч. 2 ст. 307 КК України, на шлях виправлення не стала та на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, не працює, не має постійного джерела прибутку, що може спонукати до продовження своєї протиправної діяльності; незаконно впливати на свідків, в тому числі понятих, які були присутні при проведенні процесуальних дій, та були допитані в якості свідків, хоча свідки по даному провадженню під час досудового розслідування вже були допитані, однак оскільки відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, для суду, який буде розглядати дане кримінальне провадження по суті, доказом будуть лише ті покази які він здобуде виключно під час розгляду справи, а тому є досить великий ризик щодо впливу на вказаних осіб з метою зміни їх показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності або зменшення її.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2023 року клопотання задоволено.

Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який відраховувати з моменту фактичного затримання останньої - 13.06.2023.

Дія ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 11.08.2023.

Визначено ОСОБА_7 розмір застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить у грошовому виразі суму 107360 грн., після внесення якої підозрювана звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цієї підозрюваної під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі звільнення підозрюваної ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави, покладено на підозрювану такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися з території Уманського району Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками та понятими у даному кримінальному провадженні.

Строк дії обов`язків, покладених на підозрювану в разі її звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначити до 11.08.2023.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих матеріалів враховує також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється за ч. 2 ст. 307 КК України. Крім цього, наявна ймовірність того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, адже в м. Умань вона проживає тимчасово, а місце реєстрації її в м. Миколаїв, може незаконно впливати на свідків та понятих, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить її належної процесуальної поведінки.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій вказує, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що в клопотанні слідчого лише зазначено перелік ризиків, які він вважає встановленими, однак не наведено обґрунтування, чим підтверджується кожен із ризиків. При цьому, сама по собі тяжкість загрожуваного покарання не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, в ухвалі суду не наведено жодних обставин, які свідчать про те, що існують ризики та якими доказами це підтверджено, тимчасове перебування в м. Умані та офіційне місце проживання в м. Миколаєві аж ніяк не може бути підтвердженням можливості переховування підозрюваної. Більш того, визначивши у разі застосування такий обов`язок для ОСОБА_7 у разі внесення застави, як заборона відлучатися з Уманського району, підтверджує те, що суд не розглядає реєстрацію в м. Миколаєві, як доказ існування ризику переховування. Вказаний обов`язок можливо покласти і при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується можливості впливу на свідків, то вказане теж являється надуманим, оскільки свідками є поняті, які були під час проведення процесуальних дій, які фіксувалися на відеокамеру, а тому ОСОБА_7 не зможе змусити їх змінити покази.

Крім того, вказує, що судом необґрунтовано визначено розмір застави, оскільки майна підозрювана не має, її матір є вдовою та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (частина 1 статті 404 КПК).

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що висновки викладені в ухвалі слідчого судді відповідають зазначеним вимогам.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Так, на підставі матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява № 42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як встановлено слідчим суддею та вбачається із матеріалів клопотання, що слідчим відділом Уманського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000948 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.06.2023 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_7 було затримано відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Аналіз змісту наданих слідчому судді доказів, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, дає підстави вважати, що обставини, з якими пов`язана подія кримінального правопорушення, у своїй сукупності свідчать про об`єктивність обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування.

Слідчим суддею також було враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення на строк до 10 років, та дійшов висновку про можливість досягнення належної процесуальної поведінки підозрюваної шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на те, що сторонами кримінального провадження не оскаржується обґрунтованість інкримінованої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає, що на теперішній час підозра останньої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованою, повністю підтверджується матеріалами доданими до клопотання слідчого.

Колегія суддів враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд, погоджується із висновками слідчого судді та звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрювана ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого під час воєнного стану, на утриманні дітей не має, як немає і постійного місця роботи.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування було доведено неможливість застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, для запобігання вищеназваним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Що стосується тверджень сторони захисту щодо непомірності визначеної слідчим суддею підозрюваній ОСОБА_7 розміру застави, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у таких межах, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, при визначені розміру застави, слідчий суддя врахував особу підозрюваної, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків.

Такий вид альтернативного запобіжного заходу як застава повинен стимулювати підозрюваного на виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, тому твердження про те, що підозрювана немає майна, а також, що її мати має на утриманні неповнолітніх дітей, на правильність висновків слідчого судді не впливають.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга представника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 179, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення іоскарженню не підлягає.

Судді: