Справа № 243/209/23
Провадження № 1кп/243/434/2023
ВИРОК

Іменем України

04 травня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні дистанційно за допомогою відео конференції з використанням власних технічних засобів на підставі наказу Голови суду № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № № 0000018 від 06.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Харківської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Угода про визнання винуватості між прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 06.01.2023 року, з однієї сторони, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншої сторони, у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , досягнута під час досудового розгляду даного кримінального провадження.

Так з обвинувального акту вбачається, що на початку квітня 2014 року на території Донецької області України невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану,

протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

В першій половині травня 2014 року, більш точної дати досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом вступив до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».

При цьому, ОСОБА_5 , вступаючи до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Діючи далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законом збройного формування, ОСОБА_5 увійшо до незаконного збройного формування «ДНР», під командуванням невстановленої в ході досудового розслідування особи. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_5 надав свою добровільну згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

Так, у першій половині травня 2014 року, більш точний час в ході досудового слідства встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 здійснював свої умисні противоправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, виконував накази свого керівництва, а саме здійснював контрольно-пропускний режим на блок-посту, який розташовувався на перехресті вул. Володарського та вул. Красноармійській м. Слов`янськ.

Дії ОСОБА_5 виразились в активній участі в діяльності непередбаченого законом збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується в участі у діяльності непередбачених законом збройних формувань, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення під час проведення досудового розслідування не встановлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

24 січня 2023 року укладено угоду між сторонами кримінального провадження, а саме прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 06.01.2023 року, з однієї сторони, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншої сторони, у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України

визнав повністю, пояснив, що обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, укладення угоди є добровільним, будь- яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором.

Прокурор ОСОБА_3 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просили затвердити дану угоду про визнання ОСОБА_5 винуватості. Вказали що вказана угода відповідає вимогам кримінального і кримінально-процесуального законодавства.

У зв`язку з цим суд зазначає наступне. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що під час досудового провадження між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 було досягнуто та підписано угоду від 24 січня 2023 року про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та наведені обставини вчинення цього кримінального правопорушення. Під час укладання угоди враховано, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю даного злочину. При визначенні узгодженої міри покарання враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, пербуває на обліку у лікаря нарколога з 24.04.2012 року з діагнозом: "Розлади психіки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності", за місцем проживання характеризується посередньо.

Тому сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 260 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 260 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Шляхом вивчення матеріалів кримінального провадження, опитування сторін угоди, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено норми ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочинів у вчиненні яких його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків

укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, якої він досяг з прокурором ОСОБА_3 .

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження даної угоди про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369-370,374, 474, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду укладену 24 січня 2023 року між прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 06.01.2023 року, з однієї сторони, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншої сторони, у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, призначивши узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 2 ст. 260 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1