Справа № 438/264/22
Провадження № 1-кп/438/23/2023
У Х В А Л А

щодо вирішення клопотання про відвід судді

19 вересня 2023 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Бориславі заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючому у справі судді ОСОБА_1 у кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 16 лютого 2022 року та за №0000600 від 25 серпня 2022 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мукачево Закарпатської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, працював кочегаром готелю «Три сини та донька» АДРЕСА_3 , одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше судимий, востаннє вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2017 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21.06.2018 змінено вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2017 та призначено покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.186 КК України

за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в :

у провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив відвід головуючому у справі судді ОСОБА_1 , посилаючись на те, що головуючий у справі виніс 05 вересня 2023 року незаконні ухвали; ухвалою суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено строк тримання під вартою більш ніж на 60 днів та ухвалою про витребування доказів, свідомо вказавши інший відділ поліції м.Дрогобича, тим самим надавши працівникам поліції можливість знищити докази.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заяву про відвід підтримали, зіславшись на обставини викладені у заяві.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення про відвід судді, просив залишити заяву про відвід без розгляду. Повторно заявлений обвинуваченим відвід судді має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_3 в четверте був заявлений відвід головуючому у справі судді ОСОБА_1 .

Що стосується заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_1 від 19 вересня 2023 року, суд зазначає наступне.

Встановлено, що ухвалою суду (вступна та резолютивна частина) від 05 вересня 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Мукачево Закарпатської області, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 14 листопада 2023 року включно із визначенням розміру застави.

08 вересня 2023 року, суд встановивши що в резолютивній частині ухвали (вступна та резолютивна частина) допущена арифметична помилка, невірно зазначено кінцевий термін закінчення строку дії запобіжного заходу, а саме: до 14 листопада 2023 року включно, замість правильного до 03 листопада 2023 року включно, виніс відповідну ухвалу про виправлення описки.

Крім цього, ухвалою суду від 05 вересня 2023 року витребувано з Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Стрийська, 22,) відео з камер відеоспостереження в Дрогобицькому РВП ГУ НП у Львівській області з 24 серпня 2022 року по 26 серпня 2022 року та належним чином завірену копію журналу реєстрації осіб відвідувань Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Стрийська, 22,) з 24 серпня 2022 року по 26 серпня 2022 року, тобто у резолютивній частині ухвали зазначено місце розташування структурного підрозділу поліції .

Тобто заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_1 від 19 вересня 2023 року зводиться до незгода учасника кримінального провадження із судовими рішеннями.

Крім цього, обвинувачений у даному кримінальному провадженні тричі звертався із відповідними заявами про відвід головуючого судді.

Зокрема, 20 квітня 2023 року заяву про відвід судді обґрунтував тим, що суддя жодним чином не відреагував на звернення до суду щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування протиправних методів. 21 серпня 2023 року заяву про відвід судді обґрунтував тим, що суддя ОСОБА_6 не мала законних підстав розглядати заяву про відвід судді ОСОБА_1 від 20 квітня 2023 року , оскільки приймала участь у розгляді даного провадження. В обґрунтування обидвох заяв послався на упередженість судді у прийнятті процесуальних рішень.

Ухвалами суддів Бориславського міського суду Львівської області від 25 квітня 2023 року та 21 серпня 2023 року у задоволенні заяв обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_1 було відмовлено.

Заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_1 від 05 вересня 2023 року, ухвалою суду залишено без розгляду , що має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Отже, оскільки у даному кримінальному провадженні вже було неодноразово заявлені відводи судді ОСОБА_1 , то заявлені 19 вересня 2023 року у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 , суд оцінює як повторно заявлений відвід, виходячи з натупного.

У кожному кримінальному провадженні незалежність і об`єктивність судді забезпечується, серед іншого, закріпленням загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Згідно з частинами першою та другою статті 80 КПК за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь у справі за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Заявлений обвинуваченим ОСОБА_3 відвід судді ОСОБА_1 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК.

Більшість вказаних заявником доводів заявленого відводу обвинуваченого ґрунтуються винятково на його незгоді із ухвалами суду про обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього, а також ухвалою суду про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого про визнання недопустимим доказом.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (ч. 4 ст. 81 КПК).

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Положення ч. 4 ст. 81 КПК України не пов`язують наявність зловживання правом на відвід із особою заявника відводу. Зловживання наявне, якщо відвід заявлений з метою затягування кримінального провадження будь-ким з учасників повторно у межах одного кримінального провадження.

Щодо наявності підстав для висновку про зловживання стороною захисту правом на відвід.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

На переконання судді заявлені стороною захисту, зокрема обвинуваченим підстави для відводу є тотожними та зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді, ухваленими під час судового розгляду у цьому кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово вже заявляла відводи судді ОСОБА_1 , отже наявні ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 81 КПК України, а також те, що судовий розгляд здійснюється суддею ОСОБА_1 , саме суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 75, 76, 80-82, 369-372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючому у справі судді ОСОБА_1 у кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 16 лютого 2022 року та за №0000600 від 25 серпня 2022 року залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 16 годині 45 хвилин 22 вересня 2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1