Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/356/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ОСОБА_10 на вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000313 від 19 травня 2022 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого в Тальнівській філії державного підприємства « Укрветсанзавод», маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 19 травня 2022 року по 01 червня 2022 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведенням судових експертиз в сумі 16989 грн. 60 коп.

Ухвалено про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_11 та стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 майнову шкоду внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 78647 грн. 04 коп. та заподіяну моральну шкоду у сумі 100000 грн.

Ухвалено про стягнення ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_11 матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 8690 грн. 16 коп. та витрати на лікування в сумі 1267 грн.50 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок місцевого суду та призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що суд при призначенні його підзахисному покарання, не дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі не врахував, що ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав повністю, розкаявся, сприяв слідству у розкритті злочину, одружений, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Крім того, суд на думку захисника, не врахував висновок органу з питань пробації про низькій рівень обвинуваченого ОСОБА_9 вчинити нові кримінальні правопорушення та небезпеки для суспільства.

Також, захисник ОСОБА_8 у апеляційній скарзі вказує, про те, що суд при призначенні покарання не врахував думку потерпілої ОСОБА_7 , яка не наполягала на призначенні ОСОБА_9 суворого покарання і підтвердила в суді відсутність будь-яких матеріальних претензій.

Крім того, адвокат зазначає, що після ухвалення вироку ОСОБА_9 повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_11 завдану матеріальну та моральну шкоду, а тому відсутність матеріальних претензій з сторони потерпілих, їх позиція, а також наявність цілого ряду пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, на думку сторони захисту свідчить про наявність достатніх законних та обгрунтованих підстав для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ОСОБА_10 просить змінити вирок суду та відмовити ОСОБА_11 у задоволенні цивільного позову про стягнення з страхової компанії матеріальних збитків, вказуючи на те, що суд неправильно застосував положення ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» що призвело до неправильних розрахунків суми страхового відшкодування, оскільки у разі фізичного знищення транспортного засобу ОСОБА_11 як в даному випадку страховик визначає страхове відшкодування у розмірі вартості транспортного засобу до та після ДТП, яка може бути меншою за максимально допустиму страхову суму за договором.

Представник вважає, що страхова компанія здійснивши виплату ОСОБА_11 118 709,84 грн. визначеної суми страхового відшкодування, тим самим повністю виконало свої зобов`язання перед цивільним позивачем відповідно до вимог Закону, а тому позовні вимоги ОСОБА_11 в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу, є безпідставними та необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 та середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , при слідуючих обставинах.

Так, ОСОБА_9 19.05.2022 року у світлу пору доби керував технічно справним автомобілем ВАЗ 21081, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_13 , та рухався по автомобільній дорогі М-12 «Стрий Тернопіль Кропивницький Знам`янка» зі сторони м. Кропивницький в напрямку м. Умань. Рухаючись в зазначеному напрямку, водій ОСОБА_9 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України, п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну …. і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

Під час подальшого руху, о 15 годині 25 хвилин ОСОБА_14 , керуючи вищевказаним транспортним засобом, порушуючи вимоги п. 14.2 (в) ПДР України, п. 14.2 (в) перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані), не визначившись з відстанню необхідною для виконання безпечного обгону, який не створить перешкод у русі зустрічним транспортним засобом та умов для себе, які можуть викликати необхідність здійснення маневру відвороту на іншу смугу руху, здійснив обгін попутного невстановленого досудовим розслідуванням вантажного транспортного засобу. У цей час, водій ОСОБА_14 виявив автомобіль, який рухався у зустрічному напрямку в межах своєї смуги, тому вирішив відмовитися від подальшого обгону іншого невстановленого вантажного транспортного засобу та грубо порушуючи п. п. 10.1, 12.1 ПДР України (п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, … і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) не обрав безпечної швидкості руху, при якій можливо постійно контролювати рух автомобіля, та здійснив різкий маневр відвороту вправо, внаслідок чого втратив керованість свого транспортного засобу, що призвело до заносу із подальшим виїздом на зустрічну смугу руху, де на відстані 3 км + 321 м до повороту в смт. Новоархангельськ на території Новоархангельської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області відбулося зіткнення із вищезазначеним зустрічним автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 .

За висновком суду порушення вищезазначених вимог ПДР України водієм ОСОБА_9 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої: пасажир автомобіля ВАЗ 21081, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 50 від 17.06.2022 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми клітки: перелому 5, 6, 7, 8 ребер справа та 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребер зліва, поперечного перелому грудини, розриву дуги аорти, а також відкритого перелому лівої великогомілкової кістки у нижній третині, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Також мається тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої великогомілкової кістки у верхній третині, яке має ознаки середнього ступеню тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді ссадна лобної ділянки голови справа та рани скроневої ділянки голови справа, синця спинки носу, синця правої губи і ділянки підборіддя мають ознаки легких. Смерть настала від одержаної закритої тупої травми грудної клітини з множинними двобічними переломами ребер з ушкодженням дуги аорти, що спричинили гостру масивну крововтрату.

Водій автомобіля «Skoda Octavia» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 229 від 26.06.2022 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, переломів 7, 9, 10 ребер справа по передній аксилярній лінії, рани волоситої частини голови, які в своїй сукупності мають ознаки середніх тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

У судове засідання апеляційного суду потерпілий ОСОБА_11 та його захисник-адвокат ОСОБА_15 не з`явились, у клопотаннях просили суд розглянути апеляційні скарги за їх відсутністю, повідомили про об`єктивні причини їх неявки, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України вважає за можливе провести судове засідання без їх участі.

Представник страхової компанії ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ОСОБА_10 також просив апеляційний суд розглянути його апеляційну скаргу за його відсутності.

До початку розгляду апеляційних скарг по суті, захисник ОСОБА_8 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_9 уточнили апеляційні вимоги і просили суд не позбавляти ОСОБА_9 права керування транспортними засобами, вказуючи на те, що автомобіль ОСОБА_9 використовує для роботи та в інтересах сім`ї.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_7 , які підтримали уточнену апеляційну скаргу, а вирішення апеляційної скарги представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ОСОБА_10 залишили на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ОСОБА_10 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 , як і на правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який 19 травня 2022 року, близько 15 години 25 хвилин, під час керування автомобілем ВАЗ 21081, реєстраційний номер НОМЕР_1 по автодорозі М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» зі сторони м. Кропивницький у напрямку м. Умань, в порушення вимог пункту 1.5, 2.3, 14.2, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості руху, при якій можливо постійно контролювати рух автомобіля та здійснив різкий маневр відвороту вправо, внаслідок чого втратив керованість свого транспортного засобу, що призвело до заносу із подальшим виїздом на зустрічну смугу руху, де на відстані 3 км + 321 м до повороту в смт. Новоархангельськ на території Новоархангельської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області відбулося зіткнення із автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , в результаті чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а пасажир автомобіля ВАЗ 21081, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до смерті останнього.

Обвинувачений ОСОБА_9 факт порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 та отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 , будучи допитаним в судах першої та і апеляційної інстанціях не оспорював, стверджує, що вину визнає повністю, у вчиненому розкаюється, завдані матеріальні збитки повністю відшкодував.

У апеляційних скаргах кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст. 286 КК України захисником та представником цивільного відповідача не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Разом з цим, колегія суддів визнає слушними доводи захисника ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного ОСОБА_9 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, виходячи з наступного.

У роз`ясненнях, викладених у п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рекомендовано судам при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В цій справі, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, в оскаржуваному вироку зазначив, про те, що відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, особу ОСОБА_9 , який до кримінальної відповідальної відповідальності притягується вперше, працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_9 покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_9 покарання, судом не встановлені.

Підстав для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд не знайшов і дійшов до висновку про те, що оскільки завдана потерпілому ОСОБА_11 шкода не відшкодована, то перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства.

З таким доводами та висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, вважає, що призначене ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років є явно несправедливим через суворість.

Так, термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» регламентовано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

За змістом ч. 1 та 3 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому суд ухвалює звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Судом встановлено і матеріали даного кримінального провадження підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинив тяжкий злочин з необережності, свою вину визнав повністю, розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті даного злочину, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, працює, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, 2006 та 2011 року народження, постійно проживає та працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Окрім того, згідно висновку органу з питань пробації, у обвинуваченого ОСОБА_9 ризик вчинення нових злочинів та ризик небезпеки для суспільства низький.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, колегія суддів апеляційного суду також враховує, що заподіяна потерпілому ОСОБА_11 шкода, розмір якої визначений судом, обвинуваченим ОСОБА_9 відшкодована в повному обсязі.

Крім того, під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_7 чітко зазначила про те, що до обвинуваченого ОСОБА_9 не має будь-яких матеріальних претензій, ОСОБА_9 їй допомагає та підтримує, приймає участь у вихованні її дітей, які залишились без батька, його вибачила, у зв`язку з чим звернулась до суду з проханням не позбавляти ОСОБА_9 свободи та звільнити його від відбування покарання.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 своїми діями довів в суді своє щире каяття, яка виразилось у його глибоких внутрішніх переживаннях, морального засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління, готовність нести кримінальну відповідальність, а також у прагненні та усуненні нанесеної потерпілим шкоди.

Враховуючи мету, принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке є формою реалізації кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, з урахуванням конкретних обставин цієї справи та характеризуючих даних, які в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання, а також з метою загальної та спеціальної превенції обвинуваченому ОСОБА_9 можливо призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що додаткове покарання у виді позбавлення ОСОБА_9 права керування транспортними засобами строком на 3 роки забезпечить досягнення цілей та виконання завдань, визначених ст. 65 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного ОСОБА_9 основного покарання.

На спростування доводів апеляційної скарги представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ОСОБА_10 щодо неправильного вирішення цивільного позову ОСОБА_11 в частині стягнення з страхової компанії матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу, то колегія суддів відмічає, що по суті доводи апеляційної скарги аналогічні тим, які були перевірені та спростовані судом першої інстанції, під час розгляду справи.

Зокрема суд мотивуючи своє рішення вказав про те, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 5498817 від 23.06.2021 року, виданого ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», застраховано цивільно-правову відповідальність, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21081, реєстраційний номер НОМЕР_1 , строк дії договору з 26.06.2021 року по 25.06.2022 року включно.

Згідно вказаного полісу встановлено страхову суму відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 260000 гривень, за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн., розмір франшизи становить 2600 грн.

Подія, яка відбулася 19 травня 2022 року за участю забезпеченого транспортного засобу є страховим випадком.

З урахуванням висновку експерта № 2758/22-57 від 06.07.2022 року про розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Шкода» ОСОБА_11 , який становить 206047 грн.04 коп. суд дійшов висновку про те, що із страхової компанії на користь ОСОБА_11 підлягають стягненню, у тому числі 8690 грн. 16 коп. матеріальних збитків внаслідок пошкодження автомобіля 09,84) тобто різниці між страховим лімітом та виплаченої ОСОБА_11 суми страхового відшкодування.

Таким чином, за встановлених судом першої інстанції обставин та проведених детальних розрахунків, колегія суддів апеляційного суду погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції щодо наявності приводів та законних підстав для стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь потерпілого ОСОБА_11 матеріальних збитків в сумі 8690 грн. 16 коп.

Висновки оцінювача збитків страхової компанії ОСОБА_16 про вартість автомобіля ОСОБА_11 до ДТП та після цього, а також про економічну недоцільність відновлюваного ремонту автомобіля та його фізичне знищення, на думку колегії суддів є лише оціночним судженням, такі висновки проводились не в рамках даного кримінального провадження, а в рамках процедури страхового відшкодування, висновки ОСОБА_16 не є висновками експерта, він не попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, дані висновки не були предметом дослідження, а тому і не були враховані судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову.

При таких обставинах, колегія суддів не вбачає достатніх та обгрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги представника ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» ОСОБА_10 та зміни вироку в частині вирішення цивільного позову.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 414, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000313 від 19 травня 2022 року стосовно ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України - змінити в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання.

ОСОБА_9 вважати засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4