ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у кримінальному провадженні № 0002878 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою, задоволено клопотання прокурора та продовжено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, українцю, громадянину України, із середньою освітою, не одруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 307 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 18 червня 2023 року.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з корисливим мотивом, у листопаді 2021 року придбав та зберігав з метою збуту наркотичну речовину канабіс масою сухої речовини 103,5722 г, яка була вилучена у обвинуваченого працівниками поліції за адресою: буд. 54-г, проспект Ювілейний, м. Харків, коли ОСОБА_7 підшукав місце для схованки наркотичного засобу.

Проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд першої інстанції мотивував своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, суд при обранні запобіжного заходу врахував особу обвинуваченого, який не працює та не має міцних соціальних зв`язків.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою зменшити розмір застави.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0002878 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного захлду, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо визначення розміру застави є слушними.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Всупереч наведеним вимогам закону, ухвалюючи оскаржуване рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, суд не навів жодних мотивів такого рішення в цій частині.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд в розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність в ухвалі суду мотивів не визначати розмір застави, беручи до уваги вік обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу змінити та визначити розмір застави відповідно до приписів ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2023 року, щодо ОСОБА_7 змінити.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 171 840 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою особою на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (код отримувача: 42262431, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, рахунок отримувача: UA0086573).

У разі внесення застави вважати обраним ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього на строк дії ухвали такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4