ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5043/20

Провадження № 1-кп/210/94/23

"25" квітня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, - адвоката: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: селище Богданівка, Знам`янського району, Кіровоградської області, українця за національністю, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, не маючого місця реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого:

1) 09 жовтня 2012 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області, за ст.185 ч.3 КК України, до покарання у вигляді 03 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 02 роки;

2) 19 червня 2014 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 04 років 06 місяців позбавлення волі. Звільнився 13 вересня 2018 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

3) 24 грудня 2020 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, за ст.ст.185 ч.2, 309 ч.1, 70 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 05 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 03 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 10 липня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 05 квітня 2023 року надійшло клопотання прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 10 липня 2020 року, за №0000033, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання, з мотивів викладених у ньому, просив його задовольнити. Зазначає, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Крім того, у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, які б дозволяли обрати інший більш м`який запобіжний захід та останній перебував неодноразово у розшуку, тим самим переховувався від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , кожен окремо просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку сторін, суд доходить наступного висновку.

В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетрвоської області ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000033 від 10 липня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово засудженим, зокрема 19 червня 2014 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 04 років 06 місяців позбавлення волі, звільнився 13 вересня 2018 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та маючи не погашену в законному порядку судимість знову, повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

08 липня 2020 року, приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого мешкання, у приміщенні літньої кухні, розташованої на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 звернув увагу на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відпочивав у зазначеному приміщенні, біля якого на поверхні столу знаходився належний йому мобільний телефон «Samsung Galaxy A10S», моделі «SM-A107F/DS», об`єм пам`яті 32Gb, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 .

Тоді, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи раптово-виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, скориставшись відсутністю контролю з боку потерпілого, маючи вільний доступ до місця де відпочивав потерпілий ОСОБА_6 , підійшов до столу і реалізуючи свій злочинний намір, таємно викрав мобільний телефон «Samsung Galaxy A10S» та непомітно покинув територію домоволодіння АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, тим самим реалізував злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, після чого з викраденим майном, з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, в подальшому обернув його на свою користь і розпорядився ним на власний розсуд, у зв`язку з чим своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду, сума якої на підставі висновку судово-товарознавчої експертизи №1843 від 17 серпня 2020 року, становить 3135,82 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: селище Богданівка, Знам`янського району, Кіровоградської області, українець за національністю, громадянин України, має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 1) 09 жовтня 2012 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області, за ст.185 ч.3 КК України, до покарання у вигляді 03 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 02 роки; 2) 19 червня 2014 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 04 років 06 місяців позбавлення волі. Звільнився 13 вересня 2018 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання; 3) 24 грудня 2020 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, за ст.ст.185 ч.2, 309 ч.1, 70 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 05 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 03 роки.

Дане кримінальне провадження надійшло до суду 01 вересня 2020 року.

Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року розгляд кримінального провадження призначено до підготовчого судового засідання на 09 вересня 2020 року.

Судове засідання призначене на 09 вересня 2020 року було відкладено у зв`язку із неявкою обвинуваченого на 30 вересня 2020 року.

В подальшому розгляд справи призначався на 30 вересня 2020 року, 16 жовтня 2020 року, 03 листопада 2020 року, 20 листопада 2020 року, 04 грудня 2020 року та 16 грудня 2020 року, однак обвинувачений ОСОБА_4 до суду так і не зявився.

16 грудня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено привід, котрий виконано не було у зв`язку із не встановленням місця перебування обвинуваченого.

В подальшому, ухвалою суду від 15 січня 2021 року, у зв`язку із не встановленням місця перебування обвинуваченого ОСОБА_4 , останнього було оголошено в розшук.

Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року, у зв`язку із встановленням місця перебування обвинуваченого ОСОБА_4 , кримінальне провадження було відновлено, та відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено привід, який не було виконано в зв`язку із не встановленням місця перебування обвинуваченого ОСОБА_4

09 березня 2021 року у справі проведено підготовче судове засідання, в котрому обвинувачений ОСОБА_4 був присутнім, однак в наступні судові засідання знову не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

11 травня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено привід, котрий виконано не було у зв`язку із не встановленням місця перебування обвинуваченого.

Ухвалою суду від 28 травня 2021 року, у зв`язку із не встановленням місця перебування обвинуваченого ОСОБА_4 , останнього було оголошено в розшук.

Ухвалою суду від 13 липня 2022 року було відновлено провадження по справі, у зв`язку з встановленням місця перебування обвинуваченого ОСОБА_4

09 серпня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено привід, котрий виконано не було у зв`язку із не встановленням місця перебування обвинуваченого.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2022 року, у зв`язку із не встановленням місця перебування обвинуваченого ОСОБА_4 , останнього було оголошено в розшук.

Ухвалою суду від 24 листопада 2022 року було відновлено провадження по справі, у зв`язку з встановленням місця перебування обвинуваченого ОСОБА_4

13 лютого 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено привід, котрий виконано не було у зв`язку із не встановленням місця перебування обвинуваченого.

07 березня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено повторний привід, котрий виконано не було у зв`язку із не встановленням місця перебування обвинуваченого.

В судове засідання призначене на 05 квітня 2023 року обвинувачений ОСОБА_4 повторно не з`явився.

В судовому засіданні 05 квітня 2023 року прокурор заявив клопотання про розшук обвинуваченого та надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, котре було задоволено.

24 квітня 2023 року обвинуваченого ОСОБА_4 на виконання ухвали від 05 квітня 2023 року було затримано, та 25 квітня 2023 року доставлено до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається із матеріалів справи, питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішується під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про необхідність застосування запобіжного заходу відповідно до положень статті 331 КПК України на стадії судового розгляду вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, на даний час виникла необхідність у обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим прокурором до суду подано відповідне клопотання.

У відповідності до ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.331 ч.ч.1, 3 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою для обрання даного запобіжного заходу відповідно до ч.2 ст.177 КПК України є наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.177, п.4 ч.1 ст.184 КПК України, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на час судового розгляду кримінального провадження є наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Москаленко проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо особи обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такі ризики існують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

В обґрунтування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України щодо переховування від суду прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 після призначення судового розгляду у суді першої інстанції до суду систематично не з`являвся, причини своєї неявки не повідомляв, до цього часу переховується від суду, у зв`язку з чим судом оголошено його розшук.

ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи, законних джерел доходів, постійного місця проживання.

Санкція ст.185 ч.2 КК України, тобто злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

В обґрунтування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України щодо вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується особа, покладається те, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, після його засудження належних висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність та обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину проти власності, при цьому офіційно не працевлаштований, законних джерел доходів не має.

Під час вирішення питання про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статті 177 КПК України.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

- до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

- до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину за частиною 2 статті 185 КК України (покарання - позбавлення волі на строк до п`яти років).

Також суд враховує, особу обвинуваченого, а саме те, що останній не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні злочину проти власності, раніше неодноразово судимий, у тому числі й до реальної міри покарання.

Встановлено, що обвинувачений неодноразово піддавався приводу, оголошувавсяу розшук, до суду не з`являвся будучи обізнаним про перебування в суді відносно нього кримінального провадження, чим перешкоджав здійсненню кримінального провадження у розумні строки.

На думку суду, обвинувачений свідомо нехтував своїми процесуальними обов`язками, намагався уникнути суворого покарання.

ОСОБА_4 знаходячись на свободі буде мати можливість продовжувати свою злочинну діяльність, оскільки ніде офіційно не працює, тобто не має засобів для існування, а так само не має міцних соціальних зв`язків, а так само переховуватись від суду.

Встановлені під час судового розгляду обставини свідчать про те, що застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, крім тримання під вартою, є не доцільним та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а застосування такого запобіжного заходу є необхідним для виконання завдань кримінального провадження.

Суд враховує, що починаючи з моменту скерування справи до суду обвинувачений свідомо ухилявся від розгляду справи, що призвело до його неодноразових приводів, та оголошення розшуків, однак навіть такі заходи не вплинули на поведінку ОСОБА_4 .

05 квітня 2023 року суддею Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетрвоської області ОСОБА_1 винесено ухвалу надання дозволу на затримання ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №№0000033, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

24 квітня 2023 року, о 18:00 годині ОСОБА_4 затримано уповноваженими особами Відділення поліції №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ухвали суду від 05 квітня 2023 року. За фактом затримання обвинуваченого ОСОБА_4 складено відповідний протокол та доставлено до суду.

За ч.1 ст.191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Судом встановлено, що станом на 25 квітня 2023 року наявні ризики, передбачені пунктами 1, 5 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні, і стороною захисту та обвинуваченим не спростовано у суді їх відсутність.

Альтернативні запобіжні заходи, враховуючи наведене, на думку суду не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможуть запобігти вище переліченим ризикам у даному кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту на можливість застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів відхиляються, оскільки за місцем реєстрації остьанній не маешкає, а місце його знаходження встановлювалось під час розшуку, тому достатніх гарантій виконання умовах іншого запобіжного заходу не встановлено.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, становить від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи майновий стан обвинуваченого, який раніше судимий, обставини кримінального правопорушення, суспільно-небезпечні наслідки ймовірного вчинення такого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, а також встановлений в судовому засіданні ризик переховування, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680,00 гривень, оскільки саме вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку обвинуваченого, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, у випадку її внесення.

Підстав для незастосування застави суд не вбачає.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, - можливо лише шляхом застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 22 червня 2023 року включно.

Матеріали справи не містять відомостей або обставин, які б унеможливлювали застосування обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.177, 183, 199, 291, 331, 370, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 10 липня 2020 року за №0000033, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Обрати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3», строком на 60 (шістдесят) днів, а саме починаючи з 24 квітня 2023 року до 22 червня 2023 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680,00 гривень (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки (ст.194 КПК України): прибувати за кожною вимогою до суду ; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу суду ; повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, докласти зусиль до пошуку роботи.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захиснику та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня її постановлення до Дніпровського апеляційного суду, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - у той же строк з моменту її отримання.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали складено 25 квітня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1