Справа № 619/5898/21
Провадження № 1-кс/535/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року смт Котельва

Слідчий суддя Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Котельва скаргу адвоката ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження №0000390 від 16.07.2018,-

УСТАНОВИВ:

до слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , в якій він просив поновити строк на оскарження постанови прокурора про закриття кримінального провадження №0000390 від 16.07.2018; скасувати постанову від 31.01.2022 прокурора про закриття кримінального провадження №0000390 від 16.07.2018 за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що 31 січня 2022 року постановою прокурора відділу прокуратури Полтавської області у кримінальному провадженні №0000390 від 16.07.2018 року визначено підслідність за СВ ВП №3 ХРУП №3 ГУНП В Харківській області. 29.11.2021 року.

Зазначає на те, що дане кримінальне провадження неодноразово закривалося у зв`язку з відсутністю складу злочину, так суд, кожен раз, задовольняючи скаргу представника потерпілих у своїх рішеннях вказував на те, що постанова про закриття кримінального провадження складена прокурором формально і не містить обґрунтованих мотивів, з яких прокурором прийнято рішення про відсутність у діях ОСОБА_14 складу злочину, не допитано свідків, потерпілих та підозрюваних, та не проведеного всіх необхідних слідчих розшукових дій для притягнення винних осіб у скоєні даного злочину до кримінальної відповідальності. Наразі, закриваючи дане кримінальне провадження органи досудового розслідування вважають, що під час досудового розслідування не встановлені достатні докази для доведення в суді винуватості ОСОБА_14 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України і вичерпані можливості їх отримати, саме тому на думку прокурора кримінальне провадження відносно підозрюваного підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Вважає постанову від 31.01.2022 року про закриття кримінального провадження №0000390 від 16.07.2018 за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України необґрунтованою та упередженою, оскільки під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які доводять вину ОСОБА_14 у повному обсязі, а доводи викладені прокурором в постанові про закриття є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Представник заявників - адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився надав письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності потерпілих та їх представника, підтримав скаргу та наполягав на її задоволені.

Представник органу прокуратури в судове засідання не з`явився надав заперечення, в якій просив відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги.

Частиною 1 статті 303 КПК України встановлений виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до слідчого судді у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження №0000390 від 16.07.2018.

Постановою прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_15 31.01.2022 року закрито кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_14 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості і вичерпано всі можливості їх отримати.

Проте з оскаржуваної постанови не вбачається, з яких обставин та підстав прокурор прийшов до вище вказаного висновку в зв`язку з чим закрив провадження.

Тобто, саме конкретні посилання та мотиви в оскаржуваній постанові про закриття щодо того чому саме органи прокуратури вважають, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, відсутні.

Із змісту ст.110 КПК України вбачається, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Згідно положеньст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання(збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Їх сутність полягає у намаганні процесуальної особи розшукати і належним чином зафіксувати у відповідних процесуальних джерелах фактичні дані, що мають значення у кримінальному провадженні.

Разом з тим, під час судового засідання було встановлено, що слідчий під час розслідування вказаного кримінального провадженні не вичерпав всі існуючі можливості щодо збирання та дослідження доказів, та не провів всі необхідні слідчі дії.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 39 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені. А висновки не будуть обґрунтовані (рішення у справі № 43577/98 та 43579/98, п. 131 Nachovaand others v. Bulgaria, рішення у справі Шевченко проти України від 04.04.2006 року п. 67). Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v.Bulgaria) від 08.10.1998 року, п. 103 з подальшим посиланням, Reports of Judgments and Decisions 1998-VIII).»

Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення слідчим, прокурором у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий, прокурор приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.

Так, закриваючи кримінальне провадження, прокурором не дотримано вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження а тому, доводи особи, яка подала скаргу в своїй переважній більшості є обґрунтованими.

Так, слідчий суддя, надавши вказаним вище доказам оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, прийшов до висновку, що прокурор прийняв рішення про закриття кримінального провадження передчасно, не дослідивши всіх обставин, не виконавши всіх необхідних дій для розслідування кримінального правопорушення а також враховуючи те, що існує ряд не з`ясованих обставин для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактів по кримінальному провадженню, скарга підлягає задоволенню.

Відповідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 11) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів справи скаржник отримав копію постанови про закриття 07.02.2022 року, а звернувся до суду 17.02.2022 року (т. 1 а.с. 1; 27), а відтак строк підлягає поновленню

Керуючись статтями 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на оскарження постанови прокурора про закриття кримінального провадження №0000390 від 16.07.2018.

Скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в особі адвоката ОСОБА_3 про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження №0000390 від 16.07.2018 - задовольнити.

Скасувати постанову від 31.01.2022 прокурора про закриття кримінального провадження №0000390 від 16.07.2018 за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1