Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4782/23
У Х В А Л А

10 травня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000576 від 24.04.2023,

ВСТАНОВИВ:

прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернулась з клопотанням про арешт майна, а саме мобільного телефону марки «Iphone» моделі «12 mini», чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вилучено 27.04.2023 у ході проведення огляду місця події, за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 41.

В обґрунтування клопотання його автор зазначив, що слідчими СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000576 від 24.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Зазначає, що 23.04.2023 приблизно о 22 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, Контрактова Площа, у сквері за пам`ятником Григорія Сковороди, невстановлена особа чоловічої статі шляхом обману незаконно заволоділа мобільним телефоном, що належить ОСОБА_4 .

Опитаний гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив, що в його власності знаходиться мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12 mini» та надав відповідний документ, а саме: чек на вищевказаний мобільний телефон. 23.04.2023 приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебував за адресою: м. Київ, Контрактова Площа, у сквері за пам`ятником Григорія Сковороди, коли до нього підійшов раніше незнайомий чоловік та попрохав його мобільний телефон для того щоб зателефонувати. У подільшому незнайомий чоловік взяв у ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12 mini» з номером IMEI НОМЕР_1 з сім карткою мобільного зв`язку «Лайфселл» з номером НОМЕР_2 , після чоло зник у невідомому напрямку.

У ході досудового розслідування, за при проведенні оперативно-розшукових заходів виявлено, що мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12 mini» IMEI НОМЕР_1 , знаходиться на радіо-ринку, за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 41.

27.04.2023 в період часу 16 год. 51 хв. по 16 год. 54 хв. проведено огляд за участю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого останній добровільно видав мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12 mini», чорного кольору IMEI НОМЕР_1 , без сім-карти мобільного оператору, який вилучено та поміщено до спеціального пакунку «PSP135203», на який нанесено пояснювальний напис, підписи дізнавача та понятих.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 показав, що мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12 mini» він придбав 22.04.2023 приблизно о 12 год. 00 хв. у свого знайомого на ім`я ОСОБА_6 . Після чого у ході огляду місця події 27.04.2023 ОСОБА_5 на запитання дізнавача повідомив, що має при собі вищевказаний мобільний телефон та добровільно видав його для вилучення.

Вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки є предметом вчинення кримінального проступку та має суттєве значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні. Арешт вказаного майна є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення досудового розслідування, зокрема проведення товарознавчої експертизи, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

Автор клопотання подав заяву про проведення судового розгляду без його участі, просив клопотання задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_4 подав на адресу суду заяву згідно з якою просить клопотання задовольнити та провести судове засідання без його участі.

Дослідивши доводи та матеріали клопотання в частині, яка підтримана прокурором, слідчий суддя дійшов до такого.

Арешт майна є одним заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду (ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 132 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

За приписами ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч.1 ст.170 КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 2 ст. 170 КПК).

Метою арешту, згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК, є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовими доказами, тобто матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Майно, вилучене під час обшуку затриманої особи вважається тимчасово вилученим майном (ч. 2 ст. 168 КПК).

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (абз. 3 ч. 2 ст. 168 КПК).

Матеріалами клопотання доведено, що речі на які слідчий просить накласти арешт можуть містити сліди кримінального правопорушення та є предметом вчинення кримінального проступку, тобто, використовуватись в доказуванні в якості речових доказів, а тому з метою їх збереження, тобто запобігання спробам їх приховування, знищення тощо (шляхом правомірного утримання органом досудового розслідування), наявні підстави для накладення на них арешту.

Водночас з`ясовано, що клопотання про арешт майна подано в строк, встановлений ч. 5 ст. 171 КПК, тобто своєчасно.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим. Отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Отже, клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000576 від 24.04.2023 - задовольнити.

Накласти арешт на майно із заборонною користування та розпорядження ним, а саме на мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12 mini», чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вилучено 27.04.2023 у ході проведення огляду місця події, за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 41.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1