Номер провадження: 11-сс/813/911/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнячка Скалівського району Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, директора ТОВ «УКРМЕЖБУД», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України у кримінальному провадженні №0000950 від 25.08.2020 року,

установив

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та відносно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08.07.2023 року.

Розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 6 003 503 (шість мільйонів три тисячі п`ятсот три гривні) залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі оцінені обставини справи, не враховано, що прокурором не доведено обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування; не надана належна увага тому, що ризики, заявлені прокурором не існують; слідчим суддею не обґрунтовано неможливість обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, а встановлений розмір застави є завідомо непомірним для нього.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений, є єдиним годувальником у родині, позитивно характеризується.

На підставі цього, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі.

В судовому засіданні апеляційного суду:

захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та просила ухвалу слідчого судді скасувати;

прокурор ОСОБА_6 заперечував проти апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи заяви прокурора, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частини перша та друга ст.404 КПК України передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3,4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частина 5 статті 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені слідчого управління ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000950 від 25.08.2020 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

За обставин викладених у письмовому вигляді у клопотанні, 16.11.2022 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 191 КК України - заволодіння чужим майном, вчинене повторно, шляхом зловживання службової особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах;

- ч. 2 ст. 366 КК України складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки.

12.04.2023 року ОСОБА_8 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 191 КК України - заволодіння чужим майном, вчинене повторно, шляхом зловживання службової особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах;

- ч. 1 ст. 366 КК України складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.11.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.01.2023 року, включно, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 6 003 503 гривень.

12.04.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 16.05.2023 року.

Як зазначено слідчим в клопотанні, завершити досудове розслідування до вказаного строку не надається за можливе, у зв`язку з необхідністю отримати висновки судових почеркознавчих та інших призначених у кримінальному провадженні судових експертиз, які наразі тривають; допитати як свідків працівників ТОВ «УКРМЕЖБУД», комунальних установ, органів місцевого самоврядування щодо обставин укладання та виконання договорів підряду ТОВ «УКРМЕЖБУД» та дій підозрюваного, інших невстановлених осіб з урахуванням отриманих у квітні 2023 року висновків судових експертиз; провести слідчі (розшукові) дії з метою встановлення ознак кримінальних правопорушень в діях ОСОБА_8 та інших невстановлених осіб в інших епізодах привласнення бюджетних коштів бюджетних установ Одеської області, відомості про які внесені до ЄРДР у даному кримінальному провадженні; скасувати гриф секретності з матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій; повідомити ОСОБА_8 про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим, відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 року, заява № 42310/04 суд наголошує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється, у тому, що директор ТОВ «УКРМЕЖБУД» ОСОБА_8 , будучи службовою особою, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з групою невстановлених осіб, вчинив умисні дії щодо заволодіння бюджетними коштами Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області в особливо великих розмірах шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та вчинив на посаді директор ТОВ «УКРМЕЖБУД» умисні дії, направлені на заволодіння бюджетними коштами Цебриківської селищної ради в особливо великих розмірах, які викладено у письмовому вигляді у клопотанні.

Вказані у клопотанні дії директора ТОВ «УКРМЕЖБУД» ОСОБА_8 імовірно призвели до спричинення Цебриківській селищній раді Великомихайлівського району Одеської області матеріальних збитків в сумі 6 003 503 грн.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, дослідженими слідчим суддею, а саме: договорами підряду №10/03-2020/1, №10/03-2020/2, №10/03-2020/3, № 10/03-2020/4, № 10/03-2020/5, № 10/ОЗ-2020/6, №04/02-2020/7 №04/02-20, актами приймання виконаних будівельних робіт до вказаних договорів, платіжними дорученнями та виписками з банківських рахунків щодо сплати коштів за вказаними договорами; протоколами огляду інтернет-ресурсу https://prozorro.gov.ua про закупівлю за бюджетні кошти капітального ремонту вулиць населених пунктів Цебриковської ТГ Великомихайлівського району, Одеської області; висновком експерта №21-3124 від 13.07.2021 судової товарознавчої експертизи; висновком експерта №21-5817 від 22.07.2021 судової будівельно-технічної експертизи; висновком експерта №21-4056/4057 від 29.09.2021 судової будівельно-технічної експертизи; висновком експерта №22-2807/2808 від 15.05.2021 судової будівельно-технічної експертизи; висновком експерта №СЕ-19/116-23/5242-ЕК від 04.04.2023 року судової економічної експертизи.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту що органом досудового розслідування не надано відповідних доказів про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, з огляду на таке.

Відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинах. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

Враховуючи той факт, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані у слідчого судді були підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.5 ст.191 ч.1 ст.366 КК України.

Крім того, слід зазначити, що стаття 279 КПК України передбачає, що в разі виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 КПК України.

Такими підставами для зміни повідомлення про підозру є: непідтвердження будь-якої події злочину, що інкримінується підозрюваному; відсутність в діяннях особи складу злочину; недоведеність участі підозрюваного у вчиненні одного або декількох злочинів з числа тих, що ставляться йому в вину у повідомленні про підозру; непідтвердження обставин, що обтяжують відповідальність; встановлення обставин, що змінюють оцінку і кваліфікацію вчинку (замах, закінчений злочин, повторність, продовжуваний злочин); встановлення обставин, що тягнуть зміну оцінки ступеню співучасті підозрюваного в злочині (або деяких з них), в тому числі закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав відносно інших осіб; встановлення обставин, що пом`якшують відповідальність; наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення підозрюваним злочину, що не інкримінувався йому раніше.

На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Що стосується посилань захисника на те, що досудове розслідування кримінального провадження №0000950 від 25.08.2020 року триває більше двох років, у зв`язку з чим неможливо говорити про наявність ризиків, на які у клопотанні посилається прокурора, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Так, ОСОБА_8 , за версією слідства обґрунтовано підозрюється у скоєнні інкримінованих йому злочинів, на даний час досудове розслідування ще триває, не всі необхідні докази на даний час вилучені, можливо в подальшому будуть призначатися експертні дослідження.

Не погоджуючись із доводами захисника підозрюваного про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, який є тяжким, покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також характер вказаного кримінального правопорушення, а тому слідчий суддя обґрунтовано вважав, що продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді що продовжує існувати ризик можливого знищення, або спотворення будь-якої із речей чи документів підозрюваним ОСОБА_8 , які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки орган досудового розслідування має на меті провести слідчі (розшукові) дії з урахуванням висновків судових експертиз (будівельно-технічної, економічної та почеркознавчої експертиз) щодо встановлення наявності ознак кримінальних правопорушень в інших епізодах привласнення бюджетних коштів, відомості про які внесені до ЄРДР у кримінальному провадженні,.

Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Також апеляційний суд відхиляє доводи захисника підозрюваного стосовно того, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, зокрема має постійне місце проживання, раніше не судимий, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованих підозрюваному злочинів зазначене у даному випадку зменшує вищенаведені ризики не настільки, щоб слугувати підставою для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику, можливого знищення, або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Що стосується тверджень захисника про непомірність визначеної підозрюваному ОСОБА_8 застави, колегія суддів зазначає наступне.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, в якому судом зазначено, що при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого, слід враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Так, апеляційний суд враховує виключність зазначеного випадку, оскільки на це вказує характер інкримінованих підозрюваному злочинів, тяжкість можливого призначеного покарання, характеристика сімейного та майнового стану останнього, а також його особисту роль у вчиненні інкримінованих злочинів, тому розмір застави у межах, зазначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не буде здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому, апеляційний суд враховує обставини вчинених злочинів, шкідливі наслідки у виді завданої злочинами майнової шкоди, а також суму завданих збитків, яка підтверджена переліченими вище доказами, дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу та приходить до висновку, що застава, як альтернативний запобіжний захід, з огляду на тяжкість вчинених злочинів в розмірі 6 003 503 гривень, достатньою мірою зможе гарантувати належне виконання ОСОБА_8 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника в частині того, що визначений розмір застави є непомірним для ОСОБА_8 з огляду на його сімейний та майновий стан, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Крім того, прокурором в судовому засіданні апеляційного суду зазначено, що на даний час ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, яка полягає у збільшенні обсягу звинувачення, а також повідомлено, що у відповідності до отриманих органом досудового розслідування відомостей, ОСОБА_8 перевів у готівку та отримав більш ніж 65 мільйонів гривень. При цьому відомості щодо подальшого руху цих грошових коштів відсутні, що може свідчити про можливість використання цих коштів для внесення застави.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з урахуванням збільшення щодо підозрюваного обсягу обвинувачення, ризики заявлені прокурором у клопотанні не зменшились та не перестали існувати, а розмір визначеної застави, як альтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є співрозмірним завданим збиткам та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_8 необхідно продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 196, 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні №0000950 від 25.08.2020 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4