КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/4622/18 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1307/2023
Категорія - ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0001497 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Золотоноша Черкаської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 307 КК України,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вознесенському Золотоніського району Черкаської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 307 КК України - на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 3 ст. 368 КК України - на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів обвинуваченому ОСОБА_10 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки. На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_10 позбавлено звання лейтенанта поліції.

Цим же вироком ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Судом вирішено питання щодо речових доказів, стягнуто процесуальні витрати.

Суд визнав доведеним вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 307 КК України, за таких обставин.

Відповідно до наказу №309 о/с від 21 серпня 2017 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_10 призначено на посаду інспектора роти №2 батальйонну №1 полку №2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до посадових інструкцій поліцейського патрульної поліції, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції №4/1 від 05 січня 2016 року, поліцейський патрульної поліції відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює: безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження та інше.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та інше.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів належать і органи Національної поліції.

Таким чином ОСОБА_10 , перебуваючи на посаді інспектора роти №2 батальйонну №1 полку №2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, відповідно до примітки ст. 364 КК України є службовою особою, яка відповідно до покладених на нього обов`язків на постійній основі здійснює функції представника влади.

25 листопада 2017 року близько 19 год 00 хв інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 відповідно до розстановки сил та засобів відділення з обслуговування а/д м-01, м-05, м-06 та м-07 в межах Київської області разом з інспектором патрульної поліції ОСОБА_14 заступив на чергування у складі екіпажу №1204 на службовому автомобілі марки «Hyundai Sonata», номерний знак НОМЕР_1 .

26 листопада 2017 року близько 06 год ранку інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 , виконуючи свої функціональні обов`язки у складі екіпажу №1204 на службовому автомобілі марки «Hyundai Sonata», номерний знак НОМЕР_1 , знаходячись по вул. В`ячеслава Чорновола у м. Вишневе Київської області, зупинив автомобіль марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_2 (реєстрація Литовської Республіки) під керуванням громадянина Ірану ОСОБА_15 за порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, так як на автомобілі марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_2 були несправні зовнішні світлові прилади (темної пори доби) заднього номерного знака.

Далі ОСОБА_10 вийшов із службового автомобіля марки «Hyundai Sonata» та підійшов до водія автомобіля марки «BMW X5» ОСОБА_15 .

Під час спілкування з ОСОБА_15 ОСОБА_10 , маючи на меті отримання від ОСОБА_15 неправомірну вигоду за невчинення ним в інтересах ОСОБА_15 дій, пов`язаних з непритягненням останнього до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, з використанням службового становища, почав наполягати, що ОСОБА_15 керує автомобілем в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, за що передбачене адміністративне покарання у розмірі штрафу в сумі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, погрожуючи при цьому доправити його для проходження медичного огляду.

Під час спілкування з ОСОБА_15 інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 переконався, що у ОСОБА_15 відсутні ознаки алкогольного або наркотичного сп`яніння, проте маючи на меті отримання від ОСОБА_15 неправомірної вигоди за невчинення ним в інтересах ОСОБА_15 дій, пов`язаних з непритягненням останнього до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, з використанням службового становища, незаконно вилучив у ОСОБА_15 його водійське посвідчення № НОМЕР_3 та повідомив, що підстави, за яких ОСОБА_15 отримає своє водійське посвідчення, він повідомить йому при наступній зустрічі. При цьому ОСОБА_10 на його незаконну вимогу отримав від ОСОБА_15 номер мобільного телефону, яким користується останній, а саме НОМЕР_4 та разом з посвідченням водія № НОМЕР_3 ОСОБА_15 повернувся до службового автомобіля марки «Hyundai Sonata», номерний знак НОМЕР_1 і поїхав з вказаного місця.

26 листопада 2017 року близько 19 год 40 хв інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, зустрівся з ОСОБА_15 у попередньо призначеному ним місці за адресою: АДРЕСА_3 та почав незаконно вимагати у останнього неправомірну вигоду за невчинення ним в інтересах ОСОБА_15 дій, пов`язаних з непритягненням останнього до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП. ОСОБА_15 був змушений погодитись на незаконні вимоги інспектора патрульної поліції ОСОБА_10

28 листопада 2017 року о 20 год 46 хв інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на отримання від ОСОБА_15 неправомірної вигоди за невчинення ним в інтересах останнього дій, пов`язаних з непритягненням його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням, зустрівся з ОСОБА_15 у попередньо призначеному ним місці за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, 8 поруч з рестораном «Жовте море», де сів до автомобіля марки «Hyundai Coupe», номерний знак НОМЕР_5 , за кермом якого перебував ОСОБА_15 , після чого вони поїхали у напрямку будинку № 12/3 по вул. Олександра Архипенка в м. Києві.

Рухаючись в автомобілі марки «Hyundai Coupe», номерний знак НОМЕР_5 у напрямку, вказаному інспектором патрульної поліції ОСОБА_10 , а саме у напрямку будинку №12/3 по вул. Олександра Архипенка в м. Києві, ОСОБА_15 повідомив інспектору патрульної поліції ОСОБА_10 , що у нього при собі лише частина грошових коштів у розмірі дві тисячі гривень, у якості неправомірної вигоди, яку вимагав інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 . На що інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_15 , що останній повинен буде надати йому ще півтори тисячі гривень, у якості неправомірної вигоди за непритягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Того ж дня, о 20 год 54 хв інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись в автомобілі марки «Hyundai Coupe», номерний знак НОМЕР_5 , поряд з будинком № 12/3 по вул. Олександра Архипенка в м. Києві одержав від ОСОБА_15 частину неправомірної вигоди у розмірі дві тисячі гривень за невчинення ним дій, пов`язаних з непритягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Одразу після цього інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 вийшов із автомобіля марки «Hyundai Coupe», номерний знак НОМЕР_5 , та зайшов до першого під`їзду будинку АДРЕСА_4 .

Того ж дня, о 21 год 01 хв інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 повернувся до автомобіля марки «Hyundai Coupe», номерний знак НОМЕР_5 , де повернув ОСОБА_15 його водійське посвідчення № НОМЕР_3 , яке незаконно вилучив у останнього 26 листопада 2017 року близько 06 год ранку, знаходячись по вул. В`ячеслава Чорновола у м. Вишневе Київської області.

21 грудня 2017 року о 14 год 10 хв інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на отримання від ОСОБА_15 неправомірної вигоди за невчинення ним в інтересах останнього дій, пов`язаних з непритягненням його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням, зустрівся з ОСОБА_15 у попередньо призначеному ним місці за адресою: м. Київ, вул. Олександра Архипенка, поруч з будинком №12/3, де сів до автомобіля марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_6 , за кермом якого перебував ОСОБА_15 , після чого вони поїхали у напрямку будинку №4 по проспекту Академіка Корольова в м. Києві.

Того ж дня, о 14 год 58 хв інспектор патрульної поліції ОСОБА_10 , доводячи до кінця свій злочинний намір, знаходячись в автомобілі марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_6 , поряд з будинком №4 по пр. Академіка Корольова в м. Києві, одержав від ОСОБА_15 решту неправомірної вигоди у розмірі півтори тисячі гривень за невчинення ним дій, пов`язаних з непритягненням останнього до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

21 грудня 2017 року о 15 год 40 хв під час затримання інспектора патрульної поліції ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України за адресою м. Київ, проспект Академіка Корольова, 8, у останнього вилучено півтори тисячі гривень, які він одержав від ОСОБА_15 у якості неправомірної вигоди за невчинення ним дій, пов`язаних з непритягненням останнього до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Крім того, 28 листопада 2017 року близько 21 год у ОСОБА_10 , який знаходився в автомобілі марки «Hyundai Coupe», номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням громадянина Ірану ОСОБА_15 , що рухався по вул. Олександра Архипенка в м. Києві, виник злочинний намір, спрямований на незаконний збут останньому наркотичних засобів та психотропних речовин.

Далі 01 грудня 2017 року о 15 год 27 хв ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, знаходячись в автомобілі марки «Hyundai Coupe», номерний знак НОМЕР_5 під керуванням громадянина Ірану ОСОБА_15 , домовився з останнім про незаконний збут йому психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну.

Того ж дня, на виконання свого злочинного наміру, спрямованого на незаконний збут ОСОБА_15 психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, ОСОБА_10 вступив у попередню змову з ОСОБА_13

02 грудня 2017 року о 16 год 02 хв, ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, повідомив ОСОБА_15 ціну , за якою він зможе незаконно збути йому психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, а саме за ціною чотириста п`ятдесят гривень за один грам.

05 грудня 2017 року о 12 год 25 хв ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, пообіцяв ОСОБА_15 незаконно збути йому психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною вагою три грама.

Того ж дня, о 12 год 36 хв ОСОБА_10 на виконання свого злочинного наміру домовився з ОСОБА_13 про незаконний збут ОСОБА_15 психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, загальною вагою три грама.

05 грудня 2017 року о 15 год 36 хв ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_13 злочинний намір, спрямований на незаконний збут ОСОБА_15 психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, загальною вагою три грама, зустрівся з останнім за адресою: АДРЕСА_4 , після чого в автомобілі марки «Toyota Camry», під керуванням ОСОБА_15 вирушив у напрямку буд. №4 по проспекту Академіка Корольова у м. Києві.

Того ж дня, о 16 год 16 хв ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_13 злочинний намір, знаходячись в автомобілі марки «Toyota Camry» поряд з буд №4 по проспекту Академіка Корольова у м. Києві одержав від ОСОБА_15 одну тисячу триста п`ятдесят гривень за подальший незаконний збут останньому психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, загальною вагою три грама. Після чого, ОСОБА_10 вийшов з вказаного автомобіля та пішов у напрямку буд №4 по проспекту Академіка Корольова в м. Києві.

05 грудня 2017 року, близько 16 год 20 хв ОСОБА_10 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_13 злочинний намір, знаходячись в буд. №4 по проспекту Академіка Корольова в м. Києві, отримав від останнього психотропну речовину, обіг якої заборонено - амфетамін для подальшого незаконного її збуту ОСОБА_15 . Після чого ОСОБА_10 повернувся до автомобіля марки «Toyota Camry», де його очікував ОСОБА_15 .

Того ж дня, о 16 год 35 хв ОСОБА_10 , реалізуючи спільний з ОСОБА_13 злочинний намір, знаходячись в автомобілі марки «Toyota Camry» поряд з буд №4 по проспекту Академіка Корольова в м. Києві, незаконно збув ОСОБА_15 психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яка знаходилась у згортку сріблястого кольору (фользі). Після чого ОСОБА_10 вийшов з указаного автомобіля та пішов у невідомому напрямку.

Згодом, того ж дня о 16 год 53 хв під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. М.Трублаїні, 1-б, ОСОБА_15 добровільно видав згорток сріблястого кольору (фольга), всередині якого знаходилась психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, яку йому незаконно збув ОСОБА_10 . Загальна маса амфетаміну складає 0,765 г.

Крім того, 21 грудня 2017 року об 11 год 01 хв ОСОБА_10 , маючи на меті за попередньою змовою з ОСОБА_13 , повторно, незаконно збути ОСОБА_15 психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, пообіцяв останньому незаконно збути психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін загальною вагою шість грамів.

Того ж дня, об 11 год 03 хв ОСОБА_10 , на виконання свого злочинного наміру, домовився з ОСОБА_13 про незаконний збут ОСОБА_15 психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, загальною вагою шість грамів.

21 грудня 2017 року об 11 год 06 хв ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_13 злочинний намір, підтвердив ОСОБА_15 свій намір збути останньому психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною вагою шість грамів за ціною чотириста гривень за один грам.

Того ж дня, о 14 год 10 хв ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_15 за адресою: м. Київ, вул. Олександра Архипенка, 12/3, де сів до автомобіля марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_6 , після чого у вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_15 вирушив у напрямку буд. №4 по проспекту Академіка Корольова у м. Києві.

В той же день, о 14 год 49 хв ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_13 злочинний намір, знаходячись в автомобілі марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_6 поряд з буд №4 по проспекту Академіка Корольова в м. Києві одержав від ОСОБА_15 дві тисячі чотириста гривень за подальший незаконний збут останньому психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, загальною вагою шість грамів. Після чого ОСОБА_10 вийшов з указаного автомобіля та пішов у напрямку буд. №4 по проспекту Академіка Корольова в м. Києві.

21 грудня 2017 року, близько 15 год 20 хв ОСОБА_10 , реалізуючи спільний з ОСОБА_13 злочинний намір, знаходячись у буд. №4 по проспекту Академіка Корольова в м. Києві, отримав від останнього психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін для подальшого незаконного її збуту ОСОБА_15 , за що отримав від ОСОБА_10 частину грошових коштів, які останньому в свою чергу передав ОСОБА_15 . Після чого ОСОБА_10 повернувся до автомобіля марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_6 , де його очікував ОСОБА_15 .

Того ж дня, о 15 год 26 хв ОСОБА_10 , реалізуючи спільний з ОСОБА_13 злочинний намір, знаходячись в автомобілі марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_6 поряд з буд №4 по проспекту Академіка Корольова в м. Києві незаконно збув ОСОБА_15 психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яка знаходилась у згортку з фольги. При чому частину психотропної речовину, обіг якої обмежено - амфетаміну ОСОБА_10 відсипав до згортку з фольги та заховав в обкладинку свого службового посвідчення № НОМЕР_7 , виданого 09 березня 2016 року.

21 грудня 2017 року о 16 год 58 хв під час огляду місця події проїжджої частини за адресою: м. Київ, просп. Академіка Корольова, поблизу будинку №8, ОСОБА_15 добровільно видав згорток сріблястого кольору (фольга), всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору - психотропна речовина амфетамін, яку йому незаконно збув ОСОБА_10 , реалізуючи спільний з ОСОБА_13 злочинний намір, знаходячись в автомобілі марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_6 поряд з буд. №4 по проспекту Академіка Корольова в м. Києві. Загальна маса амфетаміну складає 1,752 г.

21 грудня 2017 року о 15 год 40 хв під час затримання ОСОБА_10 , у останнього зокрема виявлено та вилучено частину грошових коштів у сумі шістсот гривень, які ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_15 за незаконний збут йому психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну та захований у службовому посвідчення № НОМЕР_7 згорток з фольги з амфетаміном, загальною масою 0,024 г.

Крім того, 21 грудня 2017 року о 16 год 36 хв під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_5 виявлено та вилучено, зокрема частину грошових коштів у сумі одна тисяча двісті гривень, які ОСОБА_16 отримав від ОСОБА_10 за незаконний збут ОСОБА_15 психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення кримінального процесуального закону, просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про недопустимість низки доказів у кримінальному провадженні, які суд першої інстанції поклав в основу своїх висновків, зокрема всіх доказів, які стосуються другого епізоду збуту психотропної речовини ОСОБА_10 , а саме 21 грудня 2017 року, оскільки, в порушення вимог ст. 214 КПК України, вони зібрані під час здійснення досудового розслідування до внесення відомостей в ЄРДР, а саме до 02 лютого 2018 року, коли за цим епізодом до ЄРДР внесені відомості, а також усіх доказів, які стосуються обвинувачення ОСОБА_11 , оскільки щодо нього до ЄРДР відомості взагалі не вносилися.

Захисник також звертає увагу на процесуальні порушення, допущені органом досудового розслідування, які, на його думку, є окремими підставами для визнання доказів недопустимими, а саме:

здійснення досудового розслідування щодо ОСОБА_11 неуповноваженими слідчими ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, оскільки злочин, передбачений ст. 307 КК України, підслідний слідчим Національної поліції, а в провадженні відсутня постанова про визначення підслідності;

здійснення обшуку 21 грудня 2017 року в квартирі, де проживав ОСОБА_16 , з порушенням вимог ч. 10 ст. 236 та ч. 2 ст. 104 КПК України, що відповідно до ч. 6 ст. 107 КПК України тягне недійсність цієї процесуальної дії;

проведення оперативної закупки за епізодом збуту психотропної речовини 21 грудня 2017 року без окремої постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину;

складання протоколів про проведення всіх негласних слідчих (розшукових) дій (далі НСРД) неуповноваженими на це особами - працівниками ДОТЗ Національної поліції України, хоча прокурором доручалося проведення НСРД Київському міському управлінню ДВБ Національної поліції України, а також з використанням результатів інших НСРД (в межах проведення спеціального слідчого експерименту використання даних, отриманих під час проведення оперативних закупок) і без дотримання вимог ч. 3 ст. 252 КПК України;

застосування технічних засобів під час проведення НСРД без винесення постанови про фіксацію цієї процесуальної дії.

Крім того, захисник посилається на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині кваліфікуючих ознак "попередньої змови" за ч. 2 ст. 307 КК України та "вимагання" неправомірної вигоди, вважаючи, що жодним доказом по справі не доведено існування між обвинуваченими попередньої змови на збут психотропної речовини ОСОБА_15 , а вимагання неправомірної вигоди у даному випадку не має місця, оскільки за версією сторони обвинувачення та суду ОСОБА_15 передавав ОСОБА_10 грошові кошти за непритягнення до адміністративної відповідальності, отже переслідував власний інтерес, який полягав в ухиленні від відповідальності, тобто намагався обійти вимоги чинного законодавства.

Звертає увагу захисник і на неповноту судового слідства з огляду на те, що сторона обвинувачення не забезпечила участь основного свідка ОСОБА_15 під час розгляду справи в суді, не скористалась правом подачі суду доказів допиту цього свідка в порядку ст. 225 КПК України, водночас позиція свідка за змістом протоколів його допиту під час досудового розслідування змінювалася в частині кількості зустрічей із ОСОБА_10 , розміру неправомірної вигоди та характеру вчиненого ним адміністративного правопорушення. Такі обставини з урахуванням результатів НСРД, на думку захисника, також можуть свідчити про провокацію злочину, оскільки слідчими органами штучно було поділено розмір неправомірної вигоди на два рази, хоча у слідства не було жодних перешкод припинити неправомірні дії ОСОБА_10 , вручивши заявнику 500 доларів США і провівши таким чином слідчий експеримент у повному обсязі ще 28 листопада 2017 року, отже ОСОБА_10 не мав би можливості вчинити злочин, передбачений ст. 307 КК України.

Захисник також посилається на істотні суперечності в обвинувальному акті щодо кваліфікуючих ознак кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_10 та ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 307 КК України, що свідчить про відсутність чітко сформульованого обвинувачення, а також вказує на невідповідність призначеного кожному із обвинувачених покарання тяжкості кримінальних правопорушень та їх особам.

Крім того, захисник зазначає про те, що адвокат ОСОБА_19 , який представляв інтереси ОСОБА_10 за дорученням регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, припинив з 10 червня 2020 року право на заняття адвокатською діяльністю, але брав участь в останньому судовому засіданні, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинувачених, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, частково дослідивши за клопотанням сторони захисту докази у провадженні, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до статтей 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, як передбачає ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, суд може постановити обвинувальний вирок лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

За змістом положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів винуватість особи поза розумним сумнівом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував наявними в матеріалах справи доказами та зробив його на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду з додержанням ст. 23 КПК України і оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.

Зокрема, такого висновку суд дійшов, оцінивши:

показання свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що працює інспектором патрульної поліції, а ОСОБА_10 був її напарником, з яким вона підтримувала службові та дружні відносини. 26 листопада 2017 року приблизно з 05 до 06 години ранку вони разом поверталися із нічного чергування для перезміни на місце дислокації батальйону. З ними у службовому автомобілі також знаходилося ще двоє колег з іншого батальйону, які мали їх змінити після чергування. Коли вони вже під`їжджали до бази, то побачили як із АЗС, яка розташована на з`їзді із Кільцевої дороги у м. Києві в сторону с. Жуляни, виїхав позашляховик, водій якого порушив ПДР, тому зупинилися. ОСОБА_10 вийшов із службового автомобіля та пішов до водія цього автомобіля, всі інші поліцейські залишилися у службовому автомобілі. ОСОБА_10 спілкувався з водієм зупиненого позашляховика, вона підійшла до нього приблизно через 3-5 хвилин дізнатися у чому справа. ОСОБА_10 сказав, що все добре і щоб вона поверталася до службового автомобіля, в цей момент вона побачила водія, з яким спілкувався ОСОБА_10 . Через деякий час ОСОБА_10 повернувся та повідомив, що відпустив водія, тому вони разом з колегами повернулися на базу для перезміни. Ніхто із її колег, які перебували на той момент у службовому автомобілі, не складали протокол про адміністративне правопорушення відносно водія зупиненого автомобіля, та їй не відомо чи спілкувався ОСОБА_10 із цим водієм в подальшому;

а також інші докази, зокрема дані:

заяви громадянина Ірану ОСОБА_15 від 27 листопада 2017 року щодо вимагання співробітником УПП в м. Києві ДПП НП України ОСОБА_10 грошових коштів за непритягнення його до адміністративної відповідальності і повернення посвідчення водія, яка зареєстрована Київським міським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі КМУ ДВБ НП України) за вх.№Ф-621 від 27 листопада 2017 року та скерована до прокуратури м. Києва (т. 3 а.с. 6-10);

протоколу від 28 листопада 2017 року добровільної видачі ОСОБА_15 співробітникам ГУ СБУ у м. Києві та Київській області власного посвідчення водія, яке йому було повернуто за грошову винагороду ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 26-27);

протоколу огляду документів від 29 листопада 2017 року, а саме посвідчення водія № НОМЕР_3 , виданого 15 червня 2016 року на ім`я ОСОБА_15 , та копії цього документа (т. 3 а.с. 28-37);

розписки ОСОБА_15 від 29 листопада 2017 року про надання дозволу на огляд власного мобільного телефону Asus X0140 (т. 3 а.с. 42);

протоколу огляду речей та документів з фототаблицею від 29 листопада 2017 року, відповідно до яких під час огляду мобільного телефону Asus X0140, який належить ОСОБА_15 , були встановлені вхідні виклики від абонента номера НОМЕР_8 , яким користувався ОСОБА_10 , перший з яких відбувся о 19 год 11 хв 26 листопада 2017 року, а також діалог з цим же абонентом з повідомленнями: "привіт ви забули ПВ" (вхідне повідомлення від 26.11.2017, 19:10), "Героїв Сталінграда 8", "Ресторан Жовте море", "Ок" (вхідні повідомлення від 28.11.2019) (т. 3 а.с. 43-50);

згоди ОСОБА_15 на залучення до проведення НСРД та використання конфіденційного співробітництва (т. 3 а.с. 28);

постанови про залучення ОСОБА_15 до проведення НСРД та використання конфіденційного співробітництва від 27 листопада 2017 року (т. 3 а.с. 29-30);

згоди ОСОБА_15 на залучення до проведення НСРД та використання конфіденційного співробітництва від 01 грудня 2017 року (т. 3 а.с. 31);

постанови про залучення ОСОБА_15 до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих дій від 01 грудня 2017 року (т. 3 а.с. 34-35);

протоколу від 28 листопада 2017 року з додатками огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_15 в сумі 2000 гривень для подальшої передачі ОСОБА_10 , складеного на виконання постанови прокурора від 28 листопада 2017 року про проведення контролю за вчиненням злочину, в рамках кримінального провадження №000, внесеного 27 листопада 2017 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (т. 4 а.с. 43-50);

протоколу від 29 листопада 2017 року з додатками за результатами проведення НСРД - контролю у формі спеціального слідчого експерименту, відповідно до яких 28 листопада 2017 року ОСОБА_15 отримав в службовому кабінеті КМУ ДВБ НП України, розташованому по вул. Залізничне шосе, 9, в присутності двох понятих 2000 гривень, домовився про зустріч із ОСОБА_10 на вул. Героїв Сталінграду, 8 в м. Києві, повідомивши про можливість передати йому лише 2000 гривень, та в подальшому передав ОСОБА_10 частину неправомірної вигоди у розмірі 2000 гривень під час їх перебування в автомобілі «Hyundai Coupe», державний номерний знак НОМЕР_5 , який слідував по дорозі до будинку АДРЕСА_4 , після чого ОСОБА_10 вийшов із автомобіля, зайшов до першого під`їзду вказаного будинку, повернувся через 6 хвилин та передав ОСОБА_15 посвідчення водія (т. 4 а.с. 40-42);

протоколу від 22 січня 2018 року з додатками за результатами проведення на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року за дорученням прокурора відділу прокуратури м. Києва НСРД - аудіо-,відеоконтролю за ОСОБА_10 , відповідно до яких в ході зустрічі, яка відбулася 28 листопада 2017 року в автомобілі «Hyundai Coupe», державний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_15 , що спочатку перебував у русі, а в подальшому зупинився поблизу будинку №12/3 вул. О.Архипенка в м. Києві, між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 відбулася розмова щодо розміру неправомірної вигоди за повернення ОСОБА_15 посвідчення водія, під час якої ОСОБА_15 повідомив, що має при собі 2000 гривень, на що ОСОБА_10 відповів про необхідність пізніше "накинути ще полтаруху", але погодився повернути посвідчення водія, після чого, за змістом розмов, ОСОБА_15 передав ОСОБА_10 2000 гривень, останній сказав, що "остальное уже потом разберемся", вийшов із салону автомобіля, повернувся через деякий час та віддав ОСОБА_15 посвідчення, повідомивши при цьому, що інше треба передати протягом тижня, після чого зустріч закінчилася (т. 5 а.с. 38-45);

протоколу від 21 грудня 2017 року з додатками огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_15 в сумі 1500 гривень для подальшої передачі ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 71-80);

протоколу від 22 грудня 2017 року з додатками за результатами проведення НСРД у формі спеціального слідчого експерименту, за змістом яких 21 грудня 2017 року ОСОБА_15 після огляду отримав в службовому кабінеті КМУ ДВБ НП України, по вул. Залізничне шосе, 9 в присутності двох понятих 1500 гривень з метою їх подальшої передачі ОСОБА_10 у якості частини неправомірної вигоди під час зустрічі, про яку вони домовилися перед цим, в подальшому виїхав на автомобілі «Hyundai Ассеnt» в обумовлене місце зустрічі на вул. О.Архипенка 12/3 в м. Києві, де ОСОБА_10 сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля ОСОБА_15 , після чого вони прослідували за вказівкою ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_6 , де ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_15 гроші в сумі 1500 гривень в якості другої частини неправомірної вигоди за непритягнення до адміністративної відповідальності, а далі ОСОБА_10 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України і під час обшуку у нього були вилучені гроші в сумі 1500 гривень (т. 4 а.с. 67-70);

протоколу від 02 лютого 2018 року з додатками за результатами проведення на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року за дорученням прокурора відділу прокуратури м. Києва НСРД - аудіо-, відеоконтролю за ОСОБА_10 , відповідно до яких під час зустрічі, яка відбулася 01 грудня 2017 року в автомобілі «Hyundai Coupe», державний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_15 , що рухався у напрямку буд. №4 по пр. Ак.Корольова в м. Києві, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_15 , за змістом розмови, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не писав (т. 5 а.с. 49-60);

протоколу від 02 лютого 2018 року з додатками за результатами проведення на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року за дорученням прокурора відділу прокуратури м. Києва НСРД - аудіо-, відеоконтролю за ОСОБА_10 , за змістом яких 21 грудня 2017 року близько 14 год 49 хв, перебуваючи в салоні автомобіля, на якому ОСОБА_15 прибув на зустріч та зупинився біля будинку №4 по пр. Ак. Корольова в м. Києві, ОСОБА_10 отримав грошові кошти в сумі 1500 гривень від ОСОБА_15 в якості другої частини неправомірної вигоди. Зокрема, за змістом розмови ОСОБА_15 звертається до ОСОБА_10 : "смотри, вот полторы… это за права… в расчете, да?", а ОСОБА_10 відповідає: "я понял…, все разобрались…" (т. 5 а.с.68-73).

Визнавши зазначені докази належними, допустимими та достовірними, а в сукупності достатніми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, а тому з ним погоджується і колегія суддів.

Доводи сторони захисту про недопустимість низки доказів, які суд поклав в основу своїх висновків в цій частині, є непереконливими.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, підставою для початку досудового розслідування відносно ОСОБА_10 стали матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення факту вчинення чи підготовки до вчинення кримінального правопорушення, зокрема матеріали КМУ ДВБ НП України, серед яких міститься заява громадянина Ірану ОСОБА_15 від 27 листопада 2017 року щодо вимагання співробітником УПП в м. Києві ДПП НП України ОСОБА_10 грошових коштів за непритягнення його до адміністративної відповідальності і повернення посвідчення водія.

На підставі таких матеріалів 27 листопада 2017 року були внесені відомості до ЄРДР за №0001497 за фактом вимагання неправомірної вигоди з визначенням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу прокуратури м. Києва від 28 листопада 2017 року в межах цього провадження прийнято рішення про проведення НСРД - контролю за вчиненням злочину щодо інспектора роти №2 батальйону №1 полку №2 (з обслуговування лівого берегу) УПП у м. Києві ДПП НП України лейтенанта поліції ОСОБА_10 та інспектора роти №2 батальйону №1 полку №2 (з обслуговування лівого берегу) УПП у м. Києві ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 у формі спеціального слідчого експерименту, починаючи з 28 листопада 2017 року тривалістю 60 діб, проведення якої та складання відповідно до вимог ч. 2 ст. 273 КПК України відповідного протоколу доручено уповноваженим представникам оперативних підрозділів КМУ ДВБ НП України (т. 4 а.с. 130 -132).

До проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту відповідно до ст. 275 КПК України на добровільній основі був залучений ОСОБА_15 .

На підставі вищевказаної постанови прокурора неправомірна вигода передавалася ОСОБА_10 в два етапи в межах визначеного прокурором терміну, що не може свідчити про недотримання належної правової процедури збирання доказів з урахуванням наявності ознак продовжуваного кримінального правопорушення, з огляду на фактичні обставини та правову кваліфікацію висунутого ОСОБА_10 обвинувачення.

Результати проведення НСРД у формі спеціального слідчого експерименту, проведеного в два етапи, відображені у протоколах відповідної слідчої дії від 29 листопада 2017 року та 22 грудня 2017 року, де, зокрема, йдеться про те, що під час контролю за вчиненням злочину 28 листопада 2017 року ОСОБА_15 передав ОСОБА_10 частину неправомірної вигоди, а саме в сумі 2000 гривень, за непритягнення до адміністративної відповідальності та повернення посвідчення водія, після чого ОСОБА_10 повернув ОСОБА_15 посвідчення водія, але наполягав на тому, що необхідно передати ще 1500 гривень, тому під час зустрічі 21 грудня 2017 року ОСОБА_15 передав ОСОБА_10 в межах попередньої домовленості про розмір неправомірної вигода ще 1500 гривень.

Як процесуальне джерело доказів протоколи за результатами НСРД у формі спеціального слідчого експерименту відображають обставини, що підлягають доказуванню за приписами ст. 91 КПК України. Фіксація ходу і результатів НСРД відповідає як загальним правилам фіксації процесуальної дії, так і не суперечить вимогам статей 252, 271 КПК України.

НСРД у виді аудіо-, відеоконтролю за ОСОБА_10 здійснювались на підставі ухвал слідчих суддів Апеляційного суду м. Києва в межах визначеного двохмісячного строку за відповідними дорученнями прокурора.

Протоколи за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтролю за ОСОБА_10 складені співробітниками оперативних підрозділів КМУ ДВБ НП України, а за їх змістом працівники Департаменту оперативно-технічних заходів (далі ДОТЗ) НП України залучалися з метою застосування технічних засобів, що не суперечать дорученню прокурора на їх проведення.

Доводи захисника про те, що в порушення п. 5 ч. 1 ст. 251 КПК України постанова прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину не містить відомості про особу (осіб), яка повинна була проводити НСРД, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 246 КПК України, виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої НСРД, як контроль за вчиненням злочину.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам. Ці положення кореспондують із положеннями ч.1 ст.251 КПК України.

Пунктом 3.3 Розділу ІІІ (Організація проведення негласних слідчих (розшукових) дій) Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16 листопада 2012 року №114/1042/516/1199/936/1687/5, визначено, що слідчий, прокурор надсилає доручення керівнику органу, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення і у складі якого знаходиться орган розслідування та/або оперативні підрозділи, уповноважені на проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доручення прокурора безпосередньо уповноваженому органу, у складі якого заходиться відповідний оперативний підрозділ, на проведення НСРД без визначення конкретних осіб, які будуть проводити ці слідчі дії, узгоджується з положеннями закону і не є порушенням вимог КПК України.

Не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону передача прокурору з недотриманням встановленого в ст. 252 КПК України строку складених на наступний день після проведення слідчої дії протоколів про результати проведення НСРД у формі спеціального слідчого експерименту.

Так, положеннями ч. 3 ст. 252 КПК України визначено, що протоколи про проведення НСРД з додатками не пізніше ніж через 24 години з моменту припинення зазначених НСРД передаються прокурору.

Проте таке порушення може впливати лише на оперативність досудового розслідування і своєчасність прийняття рішень прокурором задля його забезпечення. Сторона захисту може висловити свої зауваження з приводу цієї НСРД та врахувати її результати під час підготовки захисту лише за умови відкриття стороною обвинувачення відповідних протоколів та додатків як доказів у порядку ст. 290 КПК України, на що не впливає дотримання органом досудового розслідування строку, визначеного ч. 3 ст. 252 КПК. Отже таке порушення не має істотного впливу на права підозрюваного, зокрема й на захист, і з огляду на це не містить ознак істотного порушення кримінального процесуального закону.

Наведене узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, зокрема, викладеною в постановах від 18 грудня 2019 року в справі № 588/1199/16-к (провадження № 51-3127км19), від 22 жовтня 2021 року в справі № 487/5684/19 (провадження № 51-1569км21), від 27 жовтня 2021 року в справі № 712/2374/18 (провадження №51-2166км21).

Що стосується недотримання термінів складання протоколів за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтролю за ОСОБА_10 , то колегія суддів, окрім наведеного вище, враховує що складання вказаних протоколів вимагало значного часу у зв`язку із великим обсягом інформації, яку необхідно опрацювати для їх оформлення, але такі обставини жодним чином не вплинули на повноту та правильність досудового розслідування і не призвели до порушення прав обвинуваченого.

Безпідставними є доводи сторони захисту про те, що відсутність окремої постанови про застосування технічних засобів під час проведення НСРД, свідчить про недопустимість доказів, отриманих в результаті їх проведення.

Протоколи за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтроль особи від 22 січня 2018 року та 02 лютого 2018 року свідчать, що слідчі дії проводилися із застосуванням технічних засобів отримання інформації на зареєстровані носії інформації, а саме на карту пам`яті Micro SD card 16 Gb інв. №266т, карту пам`яті Micro SD card 16 Gb інв. №267т (т. 5 а.с. 38-39), карту пам`яті Micro SD card 16 Gb інв. №280т, карту пам`яті Micro SD card 16 Gb інв. №282т, карту пам`яті Micro SD card 16 Gb інв. №93т, карту пам`яті Micro SD card 16 Gb інв. №297 (т.5 а.с. 49), карту пам`яті Micro SD card 16 Gb інв. №302т, карту пам`яті Micro SD card 16 Gb інв. №304т (т. 5 а.с. 69), про що зазначено безпосередньо у їх тексті, а носії інформації долучені до протоколів.

Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к), з огляду на те, що до державної таємниці належать відомості про номенклатуру, фактичну наявність спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки, призначених для здійснення та забезпечення оперативно-розшукової, контррозвідувальної чи розвідувальної діяльності, є державною таємницею і стосуються не тільки конкретного кримінального провадження, виходила з того, що їх розголошення без належних і обґрунтованих підстав загрожує національним інтересам та безпеці, поняття і ознаки яких визначені в Законі України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України».

Такий підхід колегія суддів застосовує і в цьому провадженні, оскільки Закон України «Про основи національної безпеки України», який діяв до прийняття Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII, містить аналогічні положення.

Отже право обмеження на розкриття у кримінальному провадженні відомостей, визначених ст. 246 КПК України, обумовлено віднесенням їх до державної таємниці та потребою зберігати таємні поліцейські методи розслідування злочинів.

Кримінальний процесуальний закон містить гарантії захисту законних прав та інтересів сторін у кримінальному провадженні, де у ст. 266 КПК України встановлені вимоги про зберігання до набрання законної сили вироком суду технічних засобів, застосованих під час проведення НСРД, а також первинних носіїв отриманої інформації. За наявності обґрунтованих підстав носії інформації та технічні засоби, за допомогою яких отримано інформацію, можуть бути предметом дослідження відповідних спеціалістів або експертів у порядку, передбаченому цим Кодексом. Зазначені гарантії в цьому кримінальному провадженні стороною захисту під сумнів не поставлено.

При цьому колегія суддів враховує, що у протоколах НСРД відображено фактичні дані, відомості про хід процесуальної дії в тому обсязі, які мають значення для кримінального провадження та надають можливість оцінити результат проведення НСРД.

Колегія суддів відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, доводи сторони захисту про провокацію ОСОБА_10 на вчинення злочину з огляду на проведення НСРД у формі спеціального слідчого експерименту в два етапи.

Практикою ЄСПЛ визначено аспекти (критерії) відмежування провокації злочину від допустимої поведінки правоохоронних органів (справа «Банніков проти Російської Федерації» (заява № 18757/06, рішення від 04 листопада 2010 року, § 37-65); справа «Матановіч проти Хорватії» (заява № 2742/12, рішення від 04 квітня 2017 року, § 123-135); «Раманаускас проти Литви» (заява № 55146/14, рішення від 20 лютого 2018 року, § 54-62). Провокація має місце тоді, коли працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою отримання доказів і порушення кримінальної справи впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений. При цьому під пасивним розслідуванням розуміється відсутність будь-яких активних дій, які би спонукали особу вчинити злочин.

Для встановлення факту провокації злочину ЄСПЛ вважає визначальним з`ясування питань: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи в контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів.

В цьому випадку, здійснюючи досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, працівники органу досудового розслідування діяли в пасивний спосіб, ОСОБА_10 до вчинення злочину не підбурювали, а ознаки провокації в їхніх діях відсутні. Такий висновок ґрунтується на тому, що ОСОБА_15 особисто звернувся із заявою до правоохоронних органів, на первинному етапі надав достовірні відомості, в тому числі з урахуванням огляду його мобільного телефону, про те, що ОСОБА_10 неодноразово телефонував йому, а також направляв смс-повідомлення про місце зустрічі, нагадуючи про водійське посвідчення ОСОБА_15 , яке без будь-яких законних підстав перебувало у нього. Відтак, у сторони обвинувачення були достатні підстави для початку досудового розслідування та здійснення НСРД, під час яких встановлено, що ОСОБА_10 жодного разу не відмовився від спілкування з ОСОБА_15 , особисто визначав місце зустрічі з ним, та отримавши лише частину незаконної вигоди, наполегливо цікавився протягом якого часу ОСОБА_15 передасть йому іншу її частину, яку він і отримав під час чергової зустрічі з ОСОБА_15 .

Таким чином, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що зазначений злочин не був би вчинений без втручання правоохоронних органів. При цьому та обставина, що сторона обвинувачення не забезпечила в суді для допиту свідка громадянина Ірану ОСОБА_15 , що пов`язано з об`єктивними причинами, не спростовує такого висновку.

Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та правильність кваліфікації його дій.

Що стосується доводів захисника про відсутність в діях ОСОБА_10 такої ознаки, як вимагання неправомірної вигоди, оскільки за версією сторони обвинувачення та висновків суду ОСОБА_15 передавав ОСОБА_10 грошові кошти саме за непритягнення його до адміністративної відповідальності, а відповідно переслідував власний інтерес, який полягав в ухиленні від відповідальності, тобто намагався обійти вимоги чинного законодавства, то колегія суддів не погоджується з ними з таких підстав.

З досліджених судом першої інстанції доказів, які суд поклав в основу своїх висновків, вірно встановивши фактичні обставини кримінального правопорушення, слідує, що ОСОБА_10 незаконно, з істотним порушення підстав та процедури, визначеної ст. 265-1 КУпАП, вилучив у ОСОБА_15 посвідчення водія, не склавши при цьому в присутності ОСОБА_15 жодного документа на підтвердження такого факту та (або) інших фактів, які б свідчили про існування будь-якої події правопорушення, що перешкоджало останньому в реалізації права керування транспортними засобами. За таких обставин, навіть переслідуючи власний інтерес, який в даному випадку полягав в ухиленні від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, ОСОБА_15 перш за все порушував перед ОСОБА_10 питання про повернення йому цього документа, а в свою чергу ОСОБА_10 створив для ОСОБА_15 такі умови, що він вимушений був погодитися на вимоги ОСОБА_10 про повернення посвідчення водія і непритягнення до адміністративної відповідальності лише після передачі йому неправомірної вигоди.

Таким чином підстав вважати, що судом першої інстанції незаконним діям ОСОБА_10 надана невірна юридична кваліфікація за ознакою вимагання у колегії суддів немає.

Що стосується висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб двох окремих епізодів, а саме 05 грудня 2017 року та 21 грудня 2017 року, збуту психотропної речовини ОСОБА_15 , то колегія суддів частково погоджується з доводами сторони захисту про обґрунтування судом першої інстанції своїх висновків в цій частині недопустимими доказами.

Як убачається з матеріалів провадження, в цій частині обвинувачення суд визнав належними, допустимими та достатніми у своєму взаємозв`язку доказами вини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 :

письмову згоду ОСОБА_15 на залучення до проведення негласних слідчих дій та використання конфіденційного співробітництва від 01 грудня 2017 року (т. 3а.с. 31);

протокол попередження ОСОБА_15 про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 27 листопада 2017 року (т. 3а.с. 32-33);

постанову про залучення ОСОБА_15 до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих дій від 01 грудня 2017 року (т. 3а.с. 34-35);

протокол попередження ОСОБА_15 про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 01 грудня 2017 року (т. 3а.с. 36-37);

протокол огляду місця події із фототаблицею від 05 грудня 2017 року, за змістом якого в закладі громадського харчування «Борщ», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Трублаїні, 1-Б (АЗС «КЛО»), ОСОБА_15 повідомив, що 05 грудня 2017 року приблизно о 16 год 35 хв співробітник поліції ОСОБА_10 продав йому психотропну речовину - амфетамін, вагою приблизно 3 гр за 1350 грн та добровільно видав згорток з цією речовиною (т. 3 а.с. 51-58);

протокол обшуку від 21 грудня 2017 року (обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року), відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_7 , виявлено та вилучено: купюру номіналом 1 грн з нашаруванням речовини білого кольору, папір з написом білого кольору з нашаруванням речовини білого кольору, прозорий поліетиленовий пакет з нашаруванням речовини білого кольору, 2 пляшки та фольга, на яких містяться нашарування речовини коричнево-чорного кольору, оригінали та копії протоколів про адміністративні правопорушення на 82 арк., технічні паспорти № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_23 , копію посвідчення сержанта міліції ОСОБА_10 , картку з номером мобільного телефону НОМЕР_11 (т. 3 а.с. 60-66);

протокол від 15 січня 2018 року огляду речей і документів, вилучених 21 грудня 2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_7 (т. 3 а.с. 68-74);

протокол обшуку від 21 грудня 2017 року (обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року), відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_5 , виявлено та вилучено: дві частини двох пластикових пляшок, на отворі горловини однієї з яких наявна фольга з отворами та залишками речовини коричневого кольору із зубочисткою, два фрагменти фольги із залишками речовини, електронні кухонні ваги сірого кольору, мобільний телефон «Іphone A1778» із сім-карткою, грошові кошти в сумі 200 польських злотих, 100 євро, 3500 гривень, грошові кошти в сумі 5 доларів США та 10 175 грн (т. 3 а.с. 76-83);

протокол огляду речей і документів від 29 грудня 2017 року, а саме грошових коштів та мобільного телефону, вилучених 21 грудня 2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_5 (т. 3 а.с. 85-88);

постанову про визнання речовими доказами від 05 січня 2018 року - двох купюр по 500 гривень та 1 купюри номіналом 200 гривень, які були виявлені під час обшуку в житлі ОСОБА_11 (т. 3 а.с. 96-97);

постанову від 30 січня 2018 року про визнання речовим доказом мобільного телефону марки «Apple» моделі «IPhone» з сім-картою оператора мобільного зв`язку, яка закріплена за номером мобільного телефону НОМЕР_12 , яким користувався ОСОБА_16 (т. 3 а.с. 98-99);

квитанцію №168 про отримання на зберігання речових доказів (т. 3 а.с. 100);

протокол від 12 лютого 2018 року додаткового огляду речей та документів, а саме вилучених 21 грудня 2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_5 , грошових коштів (т. 3 а.с. 101-103);

постанову від 12 березня 2018 року про передачу на відповідальне зберігання 8 975 гривень та 5 доларів США (т. 3 а.с. 104-106);

акт прийому-передачі грошових коштів на загальну суму 8 975 гривень та 5 доларів у кримінальному провадженні № 0001497 від 14 березня 2018 року (т. 3 а.с. 107);

квитанцію № 005925 від 14 березня 2018 року про отримання на зберігання грошових коштів на загальну суму 8 975 гривень та 5 доларів у кримінальному провадженні № 0001497 (т. 3 а.с. 108);

протокол огляду місця події від 21 грудня 2017 року, за змістом якого під час огляду проїзної частини за адресою: м. Київ, пр. Ак. Корольова, поряд з будинком № 8, де поблизу знаходився автомобіль «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_6 , та перебували громадянин Ірану ОСОБА_15 та затриманий ОСОБА_10 , ОСОБА_15 повідомив, що у нього при собі знаходиться психотропна речовина - амфетамін, вагою 6 гр, яку йому цього ж дня збув ОСОБА_10 , а також ОСОБА_15 добровільно видав згорток із фольги, в якому знаходилась порошкоподібна речовина (т. 3 а.с. 109-113);

протокол тимчасового доступу до речей та документів від 30 січня 2018 року, а саме інформації, яка знаходиться в розпорядженні оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» про зв`язок користувача телефонного номеру НОМЕР_13 , належного ОСОБА_10 (т. 4 а.с. 13-16);

постанову від 02 лютого 2018 року про визнання документами у кримінальному провадженні - лазерного диску СD-R з написами «Київстар вх.1659 вих. 1523/3/кт» (т. 4 а.с. 9-11);

протокол огляду речей та документів від 02 лютого 2018 року, а саме лазерного диску DVD-R з написами «01341вк», на якому міститься інформація щодо вхідних та вихідних з`єднань протягом часу з 03 листопада по 21 грудня 2017 року користувача телефонного номеру НОМЕР_8 , який належав ОСОБА_10 , та користувача телефонного номеру НОМЕР_12 , який належав ОСОБА_18 (т. 4 а.с. 17-24);

постанову від 02 лютого 2018 року про визнання документами у кримінальному провадженні - лазерного диску DVD-R з написами «01341вк» (т. 4 а.с. 25-27);

протокол від 05 грудня 2017 року з додатками огляду покупця, грошових коштів та їх вручення ОСОБА_15 в сумі 1350 гривень для подальшої передачі ОСОБА_10 з метою придбання психотропної речовини, складений на виконання постанови прокурора від 01 грудня 2017 року про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів, особливо небезпечних наркотичних засобів та (або) психотропних речовин (т. 4 а.с. 54-64);

протокол за результатами проведення НСРД - контролю у формі оперативної закупки від 06 грудня 2017 року, відповідно до якого 05 грудня 2017 року ОСОБА_15 після огляду отримав в службовому кабінеті КМУ ДВБ НП України, по вул. Залізничне шосе, 9 в присутності двох понятих 1350 гривень для подальшої передачі ОСОБА_10 в якості оплати за придбання психотропної речовини - амфетаміну під час зустрічі, про яку вони домовилися перед цим, в подальшому виїхав на обумовлене місце зустрічі на АДРЕСА_4 , де ОСОБА_10 сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля ОСОБА_15 , в подальшому вони прослідували за вказівкою ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_6 , де ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_15 гроші в сумі 1350 грн, після чого зайшов до шостого під`їзду вказаного будинку, а коли повернувся, то передав ОСОБА_15 порошкоподібну речовину, загорнуту в фольгу, відсипавши частину її собі (т. 4 а.с.51-53);

протокол від 21 грудня 2017 року з додатками огляду покупця, грошових коштів та їх вручення ОСОБА_15 в сумі 2400 гривень для подальшої передачі ОСОБА_10 з метою придбання психотропної речовини - амфетаміну, вагою 6 грам, який складений на виконання постанови прокурора від 01 грудня 2017 року про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів, особливо небезпечних наркотичних засобів та (або) психотропних речовин огляду (т. 4 а.с. 86-96);

протокол за результатами проведення НСРД - контролю у формі оперативної закупки та одночасно у формі спеціального слідчого експерименту відносно ОСОБА_10 від 22 грудня 2017 року, відповідно до якого 21 грудня 2017 року ОСОБА_15 після огляду отримав в службовому кабінеті КМУ ДВБ НП України, по вул. Залізничне шосе, 9 в присутності двох понятих 2400 гривень для подальшої передачі ОСОБА_10 в якості оплати за придбання психотропної речовини - амфетаміну та 1500 гривень для подальшої передачі ОСОБА_10 в якості частини неправомірної вигоди під час зустрічі, про яку вони домовилися перед цим, в подальшому приїхав в обумовлене місце зустрічі на АДРЕСА_4 , де ОСОБА_10 сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля ОСОБА_15 , в подальшому вони прослідували за вказівкою ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_6 , де ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_15 гроші в сумі 2400 гривень та 1500 гривень, після чого зайшов до шостого під`їзду вказаного будинку, а коли повернувся, то передав ОСОБА_15 порошкоподібну речовину, загорнуту в фольгу, відсипавши частину її собі, після чого ОСОБА_10 був затриманий працівниками правоохоронного органу (т. 4 а.с.81-85);

протокол від 22 січня 2018 року за результатами проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно абонента НОМЕР_8 , яким користувався ОСОБА_10 (т. 5 а.с. 1-11);

протокол від 22 січня 2018 року за результатами проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно абонента НОМЕР_13 , яким користувався ОСОБА_10 (т. 5 а.с. 13-22);

протокол від 22 січня 2018 року за результатами проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно абонента НОМЕР_14 , яким користувався ОСОБА_15 (т. 5 а.с. 24-33);

протокол від 02 лютого 2018 року з додатками за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтролю за ОСОБА_10 , під час якої отримано відомості щодо розмов ОСОБА_10 про наркотичні речовини (т. 5 а.с. 49-59);

протокол від 02 лютого 2018 року з додатками за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтролю за ОСОБА_10 , під час якої отримано відомості щодо незаконного збуту ОСОБА_10 05 грудня 2017 року в салоні автомобіля, на якому прибув на зустріч ОСОБА_15 , що зупинився біля будинку № 4 по пр. Ак. Корольова в м. Києві, психотропної речовини - амфетаміну за 1350 гривень (т. 5 а.с. 61-66);

протокол від 02 лютого 2018 року з додатками за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтролю за ОСОБА_10 , під час якої отримано відомості щодо незаконного збуту ОСОБА_10 21 грудня 2017 року близько 14 год 49 хв у салоні автомобіля, на якому ОСОБА_15 прибув на зустріч та зупинився біля будинку №4 по пр. Ак. Корольова в м. Києві, психотропної речовини - амфетаміну за 2 400 гривень (т. 5 а.с. 68-73);

висновок експерта №11-2/8144 від 08 грудня 2017 року про те, що надана на дослідження порошкоподібна речовина світло-рожевого кольору, добровільно видана ОСОБА_15 (3 г), яку він придбав у ОСОБА_10 , містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Відсотковий вміст амфетаміну у речовині масою 1,472 г становить 52 %. Маса амфетаміну в речовині становить 0,765 г (т. 5 а.с. 79-82);

постанову про визнання речовим доказом від 12 грудня 2017 року (т. 5 а.с. 83-84);

квитанцію №106 від 08 лютого 2018 року про отримання на зберігання речових доказів (т. 5 а.с. 85);

висновок експерта №11-2/8468 від 22 грудня 2017 року, відповідно до якого в наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору масою 3,650 г, яку ОСОБА_15 (6 г) придбав у ОСОБА_10 , виявлено психотропну речовину - амфетамін, обіг якої обмежено. Маса амфетаміну у речовині становить 1,752 г. Середній відсотковий вміст амфетаміну в речовині становить 48 % (т. 5 а.с. 92-94);

постанову про визнання психотропної речовини речовим доказом від 26 грудня 2017 року (т. 5 а.с. 95-96);

квитанцію №107 від 08 лютого 2018 року про отримання на зберігання речових доказів (т. 5 а.с. 97);

висновок експерта №11-2/272 від 02 лютого 2018 року, відповідно до якого в нашаруваннях речовини темного кольору на фрагменті пляшки з обрізаним дном, в горловину якої вставлений фрагмент фольги з наскрізними отворами, з нашаруванням на внутрішній поверхні речовини темного кольору із специфічним запахом та фрагменті фольги, виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - екстракт канабісу. Маса екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину у нашаруваннях становить 0,027 г та 0,0001 г. Загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину дорівнює 0,0271 г.

В нашаруваннях на електронних вагах міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в нашаруваннях становить 0,0005 г. Відсотковий вміст амфетаміну на електронних вагах визначити не представляється можливим, в зв`язку з недостатньою кількістю нашарувань. В нашаруваннях на наданих на дослідження фрагменті пляшки з обрізаною горловиною та фрагменті фольги на паперовій основі, наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів не виявлено. Зазначені предмети були вилучені під час обшуку в квартирі АДРЕСА_8 (т. 5 а.с. 102-107);

постанову про визнання речовим доказом від 06 лютого 2018 року, а саме двох пляшок та двох фрагментів фольги (т. 5 а.с. 108-109);

квитанцію №110 від 08 лютого 2018 року про отримання на зберігання речових доказів (т. 5 а.с. 110);

висновок експерта №11-2/218 від 05 лютого 2018 року, відповідно до якого в нашаруваннях речовин чорно-коричневого кольору на внутрішніх поверхнях наданих на дослідження двох предметів (кожен з яких складається із двох фрагментів пляшок) та на фользі виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу. Маси екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину, становлять 0,015 г та 0,013 г. Загальна маса екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину, складає 0,028 г. Зазначені предмети були вилучені під час обшуку в квартирі АДРЕСА_9 (т. 5 а.с. 115-119);

постанову від 06 лютого 2018 року про визнання речовими доказами фрагментів пляшок та фольги (т. 5 а.с. 120-121);

квитанцію №111 від 08 лютого 2018 року про отримання на зберігання речових доказів (т. 5 а.с. 122);

висновок експерта №11-2/246 від 05 лютого 2018 року, відповідно до якого у змивах з наданих на дослідження предметів (фрагментів плівки, згортку купюри та паперу) виявлено нашарування психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну на фрагменті плівки становить - 0,00005 г, на згортку паперу - 0,00005 г, на згортку купюри - 0, 00017 г. Загальна маса амфетаміну на вказаних предметах становить 0,00017 г. Зазначені предмети були вилучені під час обшуку в квартирі АДРЕСА_9 (т. 5 а.с. 127-130);

постанову про визнання речовим доказом від 06 лютого 2018 року (т. 5 а.с. 131-132);

квитанцію №109 від 08 лютого 2018 року про отримання на зберігання речових доказів (т. 5 а.с. 133);

висновок експерта №11-2/245 від 01 лютого 2018 року, відповідно до якого надані на дослідження порошкоподібні речовини білого та рожево-білого кольорів містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Відсотковий вміст амфетаміну в речовинах білого та рожево-білого кольорів становить: 51 % та 45 %. Загальна маса речовин білого та рожево-білого кольорів становить 0,195 г. Загальна маса амфетаміну в речовинах становить 0,088 г. Зазначені речовини були вилучені під час особистого обшуку обвинуваченого ОСОБА_10 (т. 5 а.с. 138-143);

постанову про визнання речовими доказами від 06 лютого 2018 року, а саме згортку паперу, купюри 1 гривня та пакету із застібкою (т. 5 а.с. 144-145);

квитанцію №108 від 08 лютого 2018 року про отримання на зберігання речових доказів (т. 5 а.с. 146);

речові докази, а саме: CD-R диски із відеозаписами обшуків за місцем проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; CD-R диск із відеозаписом огляду місця події від 21 грудня 2017 року; DVD-R диски із аудіозаписами негласної слідчої дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; карту пам`яті Micro SD card 16 Gb, інв. № 266т, карту пам`яті Micro SD card 16 Gb, інв. № 267т, на яких зафіксовано аудіо-,відеоконтроль ОСОБА_10 ; карти пам`яті Micro SD card 16 Gb, на яких зафіксовано аудіо-,відеоконтроль ОСОБА_10 ; компакт-диск записів з нагрудної камери лейтенанта поліції інспектора роти № 2 батальйону № 1 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_10 та компакт-диск записів з нагрудної камери інспектора роти № 2 батальйону № 1 полку № 1(з обслуговування правого берегу) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_14 .

Між тим, колегія суддів погоджується з доводами захисника про те, що проведення НСРД - контроль у формі двох окремих оперативних закупок психотропної речовини, а саме 05 грудня 2017 року та 21 грудня 2017 року, на підставі однієї і тієї ж постанови прокурора, тягне за собою недопустимість доказів, отриманих в результаті реалізації другої оперативної закупки психотропної речовини.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що прокурор у кримінальному провадженні №0001497, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 307 КК України, прийняв рішення у формі постанови від 01 грудня 2017 року про проведення щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . НСРД - контроль за вчиненням злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у формі оперативної закупки наркотичних засобів, особливо небезпечних наркотичних засобів та (або) психотропних речовин у кількості та за ціною за домовленістю, з метою викриття і документування факту вчинення збуту наркотичних засобів, особливо небезпечних наркотичних засобів та (або) психотропних речовин та особи, яка його вчинила, в період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2017 року включно, доручивши його проведення КМУ ДВБ НП України (т.4 а.с. 144-146).

Таке процесуальне рішення прокурора стало підставою для проведення органом досудового розслідування двох оперативних закупок психотропних речовин у ОСОБА_10 , а саме 05 грудня 2017 року та 21 грудня 2017 року, результати яких відображено у двох протоколах НСРД - контроль у формі оперативної закупки від 05 грудня 2017 року та 21 грудня 2017 року.

Обвинувачення як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_18 висунуто обвинувальним актом та визнано судом доведеним у вчиненні двох окремих злочинів, кожен із яких містить ознаки самостійного одиничного кримінального правопорушення,що лише за правилами їх юридичної оцінки кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконний збут психотропної речовини, за кваліфікуючими ознаками "за попередньою змовою групою осіб", "повторно", а за другим епізодом додатково "психотропної речовини у великому розмірі".

Згідно з висновком Верховного Суду в постанові від 22 березня 2023 року (справа №161/1921/20, провадження №51-3024км22) про застосування норм права, передбачених статтями 86, 246, 271 КПК, у їх взаємопоєднанні з положеннями статей 32, 307 КК: НСРД - контроль за вчиненням злочину щодо двох окремих злочинів (за відсутності в органу досудового розслідування відомостей про наявність ознак продовжуваного або триваючого кримінального правопорушення та єдиного умислу щодо вчинюваних діянь), кожен із яких, на переконання слідчого, прокурора, містить ознаки самостійного одиничного злочину, які лише за правилами їх юридичної оцінки кваліфікуються за відповідною частиною ст. 307 КК (за так званої в кримінальному праві розірваної повторності тотожних злочинів), оскільки за приписами ст. 33 КК не мають ознак сукупності, має бути здійснений на підставі окремої постанови прокурора щодо кожного окремого кримінального правопорушення.

Здійснення в такому кримінальному провадженні НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки щодо фіксування двох самостійних тотожних злочинів, кожен із яких кваліфікується за відповідною частиною ст. 307 КК, на підставі однієї постанови прокурора є здійсненням НСРД щодо виявлення і фіксації другого злочину без належної процесуальної підстави, що за приписами ч. 2 ст. 86 КПК є безумовною підставою визнання доказів недопустимими.

Таким чином, порушення порядку збирання доказів (ст. 271 КПК України) і здійснення кримінального провадження (недотримання належної правової процедури) є самостійною підставою за приписами ст. 86 КПК України у їх взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 246, ст. 271 КПК України, до визнання в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, недопустимими доказів, отриманих внаслідок проведення НСРД, та похідних від них, в частині незаконного поводження з амфетаміном стосовно його збуту 21 грудня 2017 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що докази, отримані під час досудового розслідування інкримінованих ОСОБА_10 та ОСОБА_18 злочинних дій 21 грудня 2017 року, а саме: протокол огляду місця події від 21 грудня 2017 року щодо добровільної видачі ОСОБА_15 порошкоподібної речовини білого кольору (т.3 а.с. 109-114); протокол в частині фіксування відомостей щодо результатів проведення НСРД - контролю у формі оперативної закупки від 22 грудня 2017 року (т. 4 а.с. 81-85); протокол огляду покупця, грошових коштів та їх вручення від 21 грудня 2017 року (т. 4 а.с. 86-90); висновок експерта від 22 грудня 2017 року № 11-2/8468 (т. 5 а.с. 92-94), є недопустимими доказами відповідно до вимог ст. 86 КПК України, оскільки отримані з істотним порушенням вимог цього Кодексу.

Що стосується інших доказів, якими суд обґрунтував свої висновки в частині обвинувачення у збуті психотропних речовин 21 грудня 2017 року, то результати проведених як за місцем проживання ОСОБА_10 , так і за місцем проживання ОСОБА_11 обшуків; відомості, отримані в межах контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, в ході проведення НСРД - аудіо-, відеоконтролю осіб та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентських номерів операторів мобільного зв`язку, якими користувалися ОСОБА_10 та ОСОБА_16 ; дані, викладені у протоколі огляду місця події від 21 грудня 2017 року (т.3 а.с.109-114), які виходячи з вимог ст. 237 КПК України щодо мети проведення такої слідчої дії, в даному випадку сприймаються колегією суддів виключно в частині фіксування факту добровільної видачі ОСОБА_15 та вилучення згортку з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка за результатами проведення експертного дослідження визнана психотропною речовиною - амфетаміном; враховуючи заперечення своєї вини обвинуваченими та оцінки судом виключно документів, висновків експерта та речових доказів, на переконання колегії суддів, не є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в цій частині поза розумним сумнівом.

Як вже зазначалося, на підтвердження винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у збуті психотропних речовин 05 грудня 2017 року стороною обвинувачення були надані в суді докази, отримані в ході виконання постанови прокурора від 01 грудня 2017 року про проведення щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . НСРД - контроль за вчиненням злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у формі оперативної закупки наркотичних засобів, особливо небезпечних наркотичних засобів та (або) психотропних речовин.

Такі докази, з урахуванням висновків колегії суддів за аналогічними доводами захисника в частині законності НСРД у формі спеціального слідчого експерименту та аудіо-, відеоконтролю особи, за відсутності будь-яких даних щодо наявності ознак провокації злочину, доводять факт збуту ОСОБА_10 05 грудня 2017 року ОСОБА_15 психотропної речовини амфетаміну, масою 0,765 г, за обставин, встановлених судом у вироку, проте не доводять причетності ОСОБА_11 до цього збуту.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження та досліджених судом доказів, обвинувачені в суді заперечували свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, при цьому жоден свідок в суді не допитувався. Отримані в результаті НСДР дані свідчать, що запропонував ОСОБА_15 придбати психотропну речовину, а в подальшому 05 грудня 2017 року збув її останньому саме ОСОБА_10 . В розмовах, які відбувалися між ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , під час обговорення питань, пов`язаних із збутом амфетаміну, відсутня інформація про особу, в якої ОСОБА_10 планує отримати психотропну речовину для подальшого збуту. Зафіксовані в результаті НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відомості щодо кількості та періодичності з`єднань між абонентськими номерами операторів мобільного зв`язку, якими користувалися ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , а також зміст їх розмов також не доводять попередньої змови між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 на збут психотропної речовини ОСОБА_15 , який відбувся 05 грудня 2017 року. Висновки експертів містять лише інформацію про належність досліджених речовин до психотропних та/або наркотичних засобів (зокрема, висновок експерта №11-2/218 від 05 лютого 2018 року), а самі по собі речові докази, як і результати проведеного за місцем проживання ОСОБА_11 обшуку, також не доводять факту участі ОСОБА_11 у збуті 05 грудня 2018 року психотропної речовини, водночас іншого обвинувачення йому не висувалося.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ч. 4 вказаної статті усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на користь такої особи.

Кримінальне провадження закривається на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування обвинувального вироку щодо ОСОБА_11 і закриття кримінального провадження №0001497 в частині його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Крім того, з наведених вище підстав, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку обвинувачення ОСОБА_10 за епізодом незаконного повторного збуту 21 грудня 2017 року ОСОБА_15 психотропної речовини амфетаміну, загальною масою 1,752 г, у великому розмірі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також перекваліфікувати дії ОСОБА_10 за епізодом незаконного збуту психотропної речовини 05 грудня 2017 року з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції цієї норми закону про кримінальну відповідальність, яке підлягає поглиненню за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України покаранням, призначеним судом першої інстанції ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 368 КК України.

При цьому доводи захисника щодо невідповідності призначеного ОСОБА_10 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості колегія суддів визнає безпідставними, оскільки на виконання вимог статей 50, 65 КК України врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, тобто усі обставини, які впливають на покарання, суд першої інстанції його остаточний розмір у виді позбавлення волі з додатковими видами покарання, застосувавши при цьому принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив у розмірі, ближче до мінімального, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 368 КК України.

На переконання колегії суддів, призначене судом ОСОБА_10 покарання узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній його меті як заходу примусу, та підстав для його пом`якшення не вбачається.

Клопотання ОСОБА_10 про застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України та закриття кримінального провадження не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 7 ст. 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Статтею 284 КПК України визначено підстави для закриття кримінального провадження, тобто закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - Закон № 2147-VIII) частину 1 статті 284 КПК України доповнено пунктом 10, за яким ці зміни вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, тобто з 16 березня 2018 року і не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР після введення в дію цих змін.

З матеріалів провадження вбачається, що 27 листопада 2017 року до ЄРДР за №0001497 було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, а в подальшому 29 листопада 2017 року та 02 лютого 2018 року внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307 КК України.

Оскільки відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні №0001497 було внесено до ЄРДР до набрання чинності Законом № 2147-VIII, відсутні підстави для застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а відтак і приводи для перевірки доводів обвинуваченого в цій частині.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_24 звернувся до суду із заявою про скасування арешту автомобіля OpelCorca, держаний номерний знак НОМЕР_15 , 2007 року випуску, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року, посилаючись на те, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2019 року задоволено його позов та у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 05 травня 2017 року звернуто стягнення на вказане рухоме майно, яке належало на праві власності ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З матеріалів справи вбачається, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001497 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року за результатами розгляду за участі ОСОБА_10 клопотання слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_10 , в тому числі автомобіль Opel Corca, держаний номерний знак НОМЕР_15 , 2007 року випуску, із забороною розпоряджатися та користуватися майном.

Отже, після накладення судом арешту на вказаний об`єкт рухомого майна, цей об`єкт набуває правового режиму обмеженого в цивільному обороті, тому підозрюваний (третя особа) не має право вільно розпоряджатися таким майном, в інший спосіб змінювати право власності на нього.

За вироком суду першої інстанції, а в частині остаточного покарання з ним погоджується і колегія суддів, ОСОБА_10 призначено покарання у виді позбавлення на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Враховуючи наведене, у колегії суддів відсутні законні підстави для скасування арешту транспортного засобу, який підлягає конфіскації в порядку виконання вироку в частині додаткового покарання.

Доводи захисника про здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_10 в суді адвокатом ОСОБА_19 , право на заняття адвокатською діяльністю якого було припинено з 10 червня 2020 року, що за позицією сторони захисту є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та тягне за собою безумовне скасування вироку, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки останнє судове засідання у цьому кримінальному провадженні відбулося 17 червня 2020 року, під час якого право на останнє слово реалізував лише обвинувачений ОСОБА_16 , після чого суд вийшов до нарадчої кімнати (т. 2 а.с. 58-59), а попереднє судове засідання, під час якого обвинувачений ОСОБА_10 виступив з останнім словом, відбулося за участю захисника ОСОБА_19 04 березня 2020 року (т. 2 а.с. 56), отже право обвинуваченого ОСОБА_10 на захист в суді порушено не було.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскільки підстав, передбачених ст. 415 КПК України, для скасування вироку суду першої інстанції в повному обсязі, та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це просить в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не встановила, в той же час скасування вироку із закриттям провадження у справі щодо ОСОБА_11 та зміна вироку щодо ОСОБА_10 з підстав, наведених вище колегією суддів, відповідає повноваженням суду апеляційної інстанції, виходячи з вимог ч. 2 ст. 404 КПК України.

З огляду на скасування в частині та зміну вироку суду першої інстанції, підлягають зміні також рішення суду в частині процесуальних витрат та речових доказів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року стосовно ОСОБА_10 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку обвинувачення ОСОБА_10 за епізодом незаконного повторного збуту 21 грудня 2017 року ОСОБА_15 психотропної речовини амфетаміну, загальною масою 1,752 г, у великому розмірі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_10 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_10 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки, та з позбавленням на підставі ст. 54 КК України звання лейтенанта поліції.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року стосовно ОСОБА_12 скасувати, а кримінальне провадження №0001497 в частині обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_12 скасувати.

Звільнити ОСОБА_12 з-під варти в залі суду.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року в частині рішення про стягнення процесуальних витрат змінити.

Стягнути із ОСОБА_10 процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз, у розмірі 3 772 грн 40 коп. Судові витрати у розмірі 2 843 грн 20 коп віднести за рахунок держави.

Речові докази по справі:

мобільний телефон марки Apple IPhone 7 ІМЕІ НОМЕР_16 з сім-картою оператора мобільного зв`язку Lifecell 30.0 з номером мобільного телефону НОМЕР_12 , який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СВ Головного управління у м. Києві та Київській області (т. 3 а.с.100) - повернути ОСОБА_18 ;

гроші в загальній сумі 8975 (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень та 5 доларів США, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ФІНВ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області - повернути ОСОБА_18 (т. 3 а.с. 108).

У решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4