Справа № 635/3190/21
Провадження №1-кп/635/96/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі прокурора - ОСОБА_2 ,

захисника (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_3

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та вчинення нових кримінальних правопорушень. Вважав не можливим визначення розміру застави для обвинуваченого відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, який спричинив смерть особи.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого злочину, передбаченому ч.2 ст.296 КК України, за який законом передбачено покарання у виді від 3 до 8 років позбавлення волі. Крім того, враховуючи обставини злочину, його наслідки, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, на даний час не здійсним жодної компенсації потерпілим, що у своїй сукупності свідчить, що він, розуміючи невідворотність покарання та в подальшому позбавлення його волі на певний строк, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від суду. Зважаючи на те, що обвинуваченому відкриті показання потерпілих та свідків, та йому відоме місце їх проживання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, він може здійснювати незаконний вплив на них, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 після ДТП вирішив змінити наслідки події, а саме встановлено, що ОСОБА_6 була пристебнута паском безпеки та перебувала на передньому пасажирському місці. Проте ОСОБА_4 розстебнув пасок, дістав її з переднього пасажирського місця, перемістив тіло загиблої та розмістив його поруч з транспортним засобом, тим самим імітуючи, що остання випала із салону під час перевертання автомобілю. Вказана поведінка доводить той факт, що останній намагався спотворити наслідки злочину, тим самим перешкоджав кримінальному провадженню, що свідчить про наявність ризику, передбаченому п.4 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, обвинувачений раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України, серед яких вже наявні ДТП, а також притягувався до кримінальної відповідальності (04.09.2020 року за умисний злочин). Така поведінка ОСОБА_4 не виключає того, що в разі перебування на свободі, останній може скоїти і інше правопорушення, у тому числі пов`язане з безпекою дорожнього руху, що свідчить про ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Представник потерпілих ОСОБА_7 після оголошення перерви в судовому засіданні не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що через технічні причини не має змоги продовжити свою участь в судовому засіданні 26 липня 2023 року, клопотання прокурора щодо продовження у відношенні обвинуваченого строку тримання під вартою без права внесення застави підтримує у повному обсязі в зв`язку з наявними ризиками в розумінні ст.ст. 177-178 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, вважає клопотання прокурора невмотивованим, необґрунтованим, заявлені ризики безпідставними і не підтвердженими жодними доказами, а вчинений злочин є неумисним. Прокурор постійно посилається на однакові ризики, хоча ризики з часом повинні зменшуватись, на що прокурором аргументів не надано. Зазначив, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому є підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Стосовно ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України вказав, що він не намагався переховуватись, про розшук зазначено тільки в ухвалі суду, а він перебував на лікуванні та сам з`явився до слідчого. Стосовно ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України вказав, що прокурором не доведено, що він має намір здійснювати вплив на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, свідки вже були раніше допитані. Щодо ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України зазначив, що усі документи перебувають або у прокурора або у суді, у зв`язку з чим не матиме змоги якимось чином перешкоджати слідству. Вважає, що ризики спростовуються його належною процесуальною поведінкою та міцними соціальними зв`язками, даних підтверджуючих протилежне не надано, також прокурором не надано фактичних даних підтверджуючих його протиправну поведінку. Також зазначив, що до застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він мав постійне місце роботи, має дві вищі освіти, позитивну характеристику за місцем роботи та місцем проживання, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатора, має постійне місце проживання, проходив службу у ЗСУ, хоче працювати щоб мати змогу відшкодовувати збитки. Зауважив, що не намагається уникнути від кримінальної відповідальності, а через перебування тривалий час під вартою у нього погіршується стан здоров`я.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, зазначив, що клопотання є не обґрунтованим і не підтверджене жодними доказами. Ризики невілюються міцними соціальними зв`язками обвинуваченого. Звернув увагу, що злочин в якому обвинувачується ОСОБА_4 є неумисним. Перебування обвинуваченого тривалий час у приміщенні камерного типу негативно впливає на стан його здоров`я, що можна розцінювати як тортури.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був неодноразово продовжений, останній раз до 05 серпня 2023 року включно

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч.1,3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 05 серпня 2023 року включно.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Під час обрання та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої,який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. При цьому суд враховує характер та конкретні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, що він обвинувачується у вчиненні злочину в стані алкогольного сп`яніння, що свідчать про підвищений ступень суспільної небезпечності, дії обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, дані про особу обвинуваченого, а також ту обставину, що обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав частково, заперечує певні обставини вчиненого кримінального правопорушення, цивільні позови визнав частково, розгляд судового провадження не завершений,потерпілі та свідки не допитані, мета та обставини, що стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є актуальними, нових обставин стороною захисту для зміни запобіжного заходу не зазначено, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження строку запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання особи під вартою.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За таких обставин, суд не може погодитись з доводами обвинуваченого щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив смерть людини.

Подані обвинуваченим клопотання з приводу його доводів щодо сумнівності доказів вчинення ним злочину судом під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу не розглядаються, оскільки вказані доводи підлягають перевірці та оцінці судом під час ухвалення вироку.

Крім того, на підтвердження доводів обвинуваченого та його захисника щодо поганого стану здоров`я ОСОБА_4 та неможливості утримання останнього під вартою в установі попереднього ув`язнення суду не надано жодних підтверджуючих медичних документів, відомості щодо самостійного його звернення до адміністрації ДУ «Харківській слідчий ізолятор» з приводу надання йому медичної допомоги суду також не надано.

Враховуючи викладене, суд задовольняє клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченогоу виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 197, 199, 315, 537, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_2 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 23 вересня 2023 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 23 вересня 2023 року включно.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27 липня 2023 року

Суддя ОСОБА_1