Справа № 346/3743/23
Провадження № 1-кп/346/563/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/563/23, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05.01.2023 року за № 0000015 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, утриманні одна малолітня дитина, згідно зі ст.89 КК України не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачена вчинила шахрайство, тобто заволоділа чужим майном шляхом обману, а також заволоділа чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

В грудні 2022 року обвинувачена, бажаючи незаконно збагатитись, в соціальній мережі «Faсebook» розмістила завідомо неправдиве оголошення про збір коштів для закупівлі дров та вказала номер банківської карти АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , яка знаходиться в її користуванні та належить її сину ОСОБА_5 .

11.12.2022 року потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , зайшовши до соціальної мережі «Faсebook» на сторінку користувача « ОСОБА_7 », побачила оголошення про збір коштів для закупівлі дров, в якому був вказаний номер банківської карти № НОМЕР_1 . Після цього, ОСОБА_6 , будучи введеною в оману та бажаючи допомогти, добровільно здійснила переказ грошових коштів в сумі 500 грн. із своєї банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на банківську карту АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , яка знаходиться в користуванні обвинуваченої. Остання отриманими грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, завдавши потерпілій майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Крім цього, 13.12.2022 року потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_3 , зайшовши до соціальної мережі «Faсebook» на сторінку користувача « ОСОБА_7 », побачила оголошення про збір коштів для закупівлі дров із вказаним номером банківської карти № НОМЕР_1 . Після цього, ОСОБА_8 , будучи введеною в оману та бажаючи допомогти, добровільно здійснила переказ грошових коштів в сумі 1 000 грн. із своєї банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на банківську карту АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , яка знаходиться в користуванні обвинуваченої. Отриманими грошовими коштами обвинувачена розпорядилась на власний розсуд, завдавши цій потерпілій майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Також, 14.12.2022 року потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_4 , зайшовши до соціальної мережі «Faсebook» на сторінку користувача « ОСОБА_7 », побачила оголошення про збір коштів для закупівлі дров із зазначенням номера банківської карти № НОМЕР_1 . ОСОБА_9 , будучи введеною в оману та бажаючи допомогти, добровільно здійснила переказ грошових коштів в сумі 650 грн. із своєї банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 на банківську карту АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , яка знаходиться в користуванні обвинуваченої. Остання отриманими грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, завдавши вказаній потерпілій майнову шкоду на суму 650 грн.

Крім того, 16.12.2022 року потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_5 , зайшовши до соціальної мережі «Faсebook» на сторінку користувача « ОСОБА_7 », побачила вищевказане оголошення із зазначенням в ньому номера банківської карти № НОМЕР_1 . Надалі, ОСОБА_10 , будучи введеною в оману та бажаючи допомогти, добровільно здійснила переказ грошових коштів в сумі 500 грн. із своєї банківської карти АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_5 на банківську карту АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , яка знаходиться в користуванні обвинуваченої. Отриманими грошовими коштами обвинувачена розпорядилась на власний розсуд, завдавши ОСОБА_10 майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнала повністю, заявила, що фактичні обставини справи не оспорює, її позиція є добровільною, пояснила, щоу зв`язку з відсутністю коштів на проживання розмістила оголошення в мережі «Faсebook» про збір коштів на дрова, долучивши фото її 90-річної тітки, про зміст якого останній не було відомо та яка їх не потребувала. При цьому, вона зазначила номер банківської карти, що належала її сину ОСОБА_5 , який їй надав її добровільно в користування, а кошти, які надійшли, забрала собі. Обвинувачена у вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинила не правильно, обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти, просить її суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, 24.07.2023 року, 28.07.2023 року, 13.09.2023 року та 12.09.2023 року відповідно електронною поштою надіслали до суду письмові заяви про розгляд кримінального провадження у їхній відсутності, просять призначити обвинуваченій покарання на розсуд суду, претензій матеріального характеру до обвинуваченої не мають (а.п. 18, 34, 37, 40).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч.1 ст. 190 та ч. 2 ст.190 КК України, оскільки вона вчинила шахрайство, тобто заволоділа чужим майном шляхом обману, а також заволоділа чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно.

Прокурор просить визнати обвинувачену винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях та призначити покарання за ч. 1 ст.190 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин, за ч. 2 ст. 190 КК України - позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України, враховуючи тяжке життєве становище обвинуваченої, її щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини, думку потерпілих про несуворість покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, звільнити обвинувачену від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Прокурор також просить вирішити питання про скасування арешту з банківської карти та мобільного телефону, що належить ОСОБА_5 та повернути їх останньому як власнику, грошові кошти в сумі 1 600 грн. (купюрами номіналом по 200 грн.), які зняті з банківської карти останнього - повернути йому, оскільки не встановлено, що вони належать потерпілим, оптичні диски з інформацією по банківських картках - зберігати при матеріалах кримінального провадження, що перебувають у провадженні прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, є кримінальним проступком, а ч. 2 ст.190 КК України - нетяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, адже її судимість є погашеною (а.п. 66-67); позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 64); має на утриманні малолітню дитину (а.п. 65); на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває (а.п. 60, 61); її негативне відношення до вчиненого, а також думку потерпілих щодо призначення їй покарання на розсуд суду та про відсутність претензій до неї, викладену в письмових заявах від 24.07.2023 року, 28.07.2023 року, 13.09.2023 року та 12.09.2023 року (а.п. 18, 34, 37, 40).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченої.

Тому суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання у межах санкцій ч.1 ст.190 та ч. 2 ст.190 КК України, а саме у виді відповідно громадських робіт та позбавлення волі, а остаточне покарання визначити за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими ч.1 ст.70 КК України. З урахуванням вимог діючого законодавства та вищевикладеного, тяжкості кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, позицію потерпілих, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, а саме її щире каяття у скоєному, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування призначеного остаточного покарання з випробуванням, згідно з положеннями ст.75 КК України, з покладенням на неї частини обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченої до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 174 КПК України скасуванню підлягає арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.01.2023 року, на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 174, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч. 2 ст.190 КК України, і призначити їй покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України - у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин;

- за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного остаточного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Питання про речові докази вирішити таким чином:

- банківську карту АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Note 7», ІМЕІ1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 із сім-картою мобільного оператора зв`язку « Київстар» НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_5 , повернути останньому;

- грошові кошти в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень, купюрами номіналом по 200 (двісті) гривень із номерами: СГ0352521, СЖ4260138, ХА0301338, ЦА2233872, ТБ7494314, УБ9781407, ТБ8364910, УК9229620, повернути ОСОБА_5 ;

- оптичні диски «CD-R», на яких міститься інформація по банківських платіжних картах № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 , зберігати при матеріалах кримінального провадження, які наявні в Коломийській окружній прокуратурі.

Скасувати заходи забезпечення у виді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайнного суду Івано-Франківської області від 09.01.2023 року на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме на банківську карту АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень, купюрами номіналом по 200 (двісті) гривень із номерами: СГ0352521, СЖ4260138, ХА0301338, ЦА2233872, ТБ7494314, УБ9781407, ТБ8364910, УК9229620.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1