Справа № 385/1015/23
Провадження № 1-кс/385/242/23
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

07.08.2023 року м. Гайвворон

слідчий суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Гайворонського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором Гайворонського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 15.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кочки Кочківський район Новосибірської області, російської федерації, громадянина росії, з середньою освітою, працюючого машиністом бульдозера гірничого цеху Заваллівської філії ТОВ «Заваллівський графіт», який не має на утриманні малолітніх та осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

встановив:

старший слідчий СВ відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , звернувся з клопотанням, яке погоджено з прокурором Гайворонського відділу Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в якому просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування до 16.09.2023.

В обґрунтування клопотання покликався на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Зокрема в тому, що 15 червня 2023 року близько 10:00 години ОСОБА_4 разом із сином ОСОБА_8 перебували у приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_3 . У цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виникла суперечка на ґрунті тривалих неприязних відносин, зумовлених особистими образами. В ході зазначеного конфлікту у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на протиправне позбавлення життя свого сина ОСОБА_8 . Невідкладно, приступивши до реалізації свого злочинного наміру, 15 червня 2023 року близько 10.01 години ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні гаражу, взяв зі столу сокиру, довжиною рукоятки 40 см, довжиною леза 9 см, обравши знаряддям вчинення злочину. Утримуючи сокиру правою рукою за рукоятку лезом від себе, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , який перебував у положенні стоячи та зі значною силою завдав лезом сокири близько п`яти послідовних ударів у життєво-важливий орган - голову потерпілого, заподіявши тілесні ушкодження. Продовжуючи свої умисні протиправні дії спрямовані на умисне позбавлення життя потерпілого, ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці біля приміщення гаража, утримуючи в лівій руці сокиру, правою рукою почав душити за шию потерпілого. Однак, ОСОБА_4 не довів свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий, діючи в умовах самозахисту, почав утримувати правою рукою рукоятку сокиру, таким чином не даючи можливості наносити нею удари та вирвавшись забіг до житлової квартири АДРЕСА_4 , де повідомив про дану подію працівникам поліції та працівникам швидкої допомоги. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №75 від 15.06.2023 року на тілі ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: множинних рубаних ран волосяної частини голови, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я та могли утворитися від ударів гострим предметом «сокирою».

15.06.2023 о 19 год.19 хв. ОСОБА_4 затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

16.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1ст. 115 КК України.

16.06.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обчислюється з 19:19 год 15 червня 2023 року по 19:19 год 13 серпня 2023 року.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні обґрунтовується сукупністю інших зібраних у кримінальному провадженні доказів, копії яких долучено до клопотання.

В клопотанні слідчий зазначає, що 16.08.2023 спливає двомісячний строк досудового розслідування, однак закінчити розслідування до вказаного часу не є можливим, оскільки для всебічного, повного й неупередженого розслідування всіх обставин кримінального провадження, необхідно: провести судово-психіатричну експертизу та отримати її висновок (проведення якої заплановано на 15.08.2023); виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; провести інші слідчі та процесуальні дії, у зв`язку з чим постановою керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 16.09.2023 включно.

Проведення та завершення вже розпочатих вищезазначених процесуальних дій, у зв`язку з їх об`ємністю та складністю потребує додаткового часу близько одного місяця з дня завершення двомісячного строку досудового розслідування.

В клопотанні слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, так як свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_8 , надали показання, які доводять причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, водночас вказані особи проживають по сусідству в одному населеному пункті з підозрюваним,з якими останній особисто знайомий, тому наявні достатні дані вважати, що ОСОБА_4 може здійснювати на них тиск та залякування з метою відмови від раніше наданих показань або їх зміни; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити слідство в оману, ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду.

Також прокурор покликався на те, що інші, більш м`які запобіжні заходи не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання задоволити.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання, покликаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема вказав, що немає підстав вважати, що ОСОБА_11 буде переховуватись від суду, оскільки його попередня поведінка говорить про інше, зокрема після самої події він чекав на працівників поліції, не втікав, нічого не приховував; відсутній ризик знищити, спотворити, сховати будь яку з речей чи документів, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані; ризик впливати на свідків та потерпілого не підтверджений, оскільки жоден зі свідків не вказав за яких обставин відбулись події, а потерпілий взагалі просить не притягувати того до відповідальності та і взагалі зараз знаходиться на лікуванні; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити те в якому обвинувачується не збирається.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

До Єдиного реєстру досудового розслідування 15.06.2023 за №0000118 внесені дані з приводу вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Слідчим в такому є зокрема ОСОБА_7 , прокурором - ОСОБА_3 .

Згідно протоколу затримання від 15.06.2023 ОСОБА_8 фактично затриманий 15.06.2023 о 19 год19 хв.

Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_8 повідомлено 16.06.2023.

Ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.06.2023, яка залишена без змін апеляційним судом, обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Строк тримання під вартою згідно цієї ухвали завершується о 19:19 год. 13 серпня 2023 року.

Постановою керівника Голованівської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 16.09.2023.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зі змісту ст. 197 КПК України, вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч. 1 ст. 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні наведеного злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, які долучені до матеріалів клопотання та досліджені в судовому засіданні, що є достатніми на даному етапі кримінального провадження для визнання підозри обґрунтованою. Будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Зокрема сторона захисту не наводить нових доказів та крім цього, не покликається на існування доказів, які б ставили під сумнів доказову базу сторони обвинувачення або ж свідчили про істотне порушення прав та свобод людини при їх отриманні.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також, виходячи з фактичних обставин справи та за відсутності доказів про протилежне, слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми Кримінального процесуального кодексу України, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_12 , слідчий суддя враховує: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого злочину (ст. 12 КК України), його вік, стан здоров`я, сімейний стан, його майновий стан, який працевлаштований, особу підозрюваного, який за місцем проживання та праці характеризується позитивно, раніше несудимий, та підозрюється у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, вагомість наведених доказів про вчинення такого.

Ураховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної небезпеки, слідчий суддя дійшов висновку про те, що в сукупності є всі підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доводи захисника стосовно того, що ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, та зазначені в клопотанні слідчого не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні знайшли своє об`єктивне підтвердження в повному обсязі під час розгляду клопотання слідчого в суді.

Зокрема, щодо покликань сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення існування ризику того, що підозрюваний зможе переховуватись від суду, слідчий суддя зазначає таке.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15ч.1 ст.115 КК України, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, за вчинення даного кримінального правопорушення передбачене покарання виключно у виді реального позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Однак, сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 20 червня 2019 року у справі № 166/313/17, від 13 серпня 2020 року у справі № 674/1202/19, від 27 лютого 2019 року у справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Отже, у даній ситуації тяжкість покарання хоча і не є самостійною підставою для утримання ОСОБА_13 під вартою, проте зазначений у санкції статті строк у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши строк тримання під вартою.

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, слідчий суддя дійшов висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

Окрім зазначеного, слідчий суддя також ураховує й те, що в умовах, які наразі існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, в ОСОБА_4 збільшуються можливості для ухилення від досудового розслідування та суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку підозрюваного та його місцезнаходження.

Отже, ураховуючи тяжкість можливого покарання, у сукупності із іншими обставинами, суд дійшов висновку щодо наявності такого ризику можливого переховування від органів досудового розслідування, суду.

У зв`язку з наведеним вище слідчий суддя погоджується також з наявністю ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Що стосується позиції захисника про відсутність ризику впливу підозрюваного на свідків та потерпілого, то слідчий суддя зазначає, що при оцінці існування ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків слід врахувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст.23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто ризик впливу на свідків та потерпілого існує аж до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду ними показань й тому заборона спілкуватися з певними особами, як наслідок можливості ймовірного впливу на них, - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

За таких обставин, ураховуючи викладені в клопотанні слідчого обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може здійснювати вплив на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не всі встановлені на досудовому розслідуванні та не допитані, з метою в подальшому зміни чи відмови від наданих ними показань, тобто є наявний ризик незаконного впливу підозрюваного на таких осіб. Доводи захисника вказаних висновків не спростовують.

Щодо доводів захисника про відсутність ризиків знищити, сховати, спотворити будь-яку з речей чи документів, вчинити нове правопорушення або продовжити попереднє - слідчий суддя звертає увагу, що в клопотанні слідчого останній не вказує на наявність таких ризиків, а тому відхиляє покликання захисту.

Окремо слід вказати на те, що в клопотанні належно обґрунтовано та викладено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 16.08.2023, однак досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не закінчено, тому слідчий суддя, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній, а також те, що заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід, об`єктивну неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, для запобігання ризиків, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Зокрема слідчий суддя погоджується з існуванням наступних ризиків - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Будь-яких даних відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України чи такого їх про зменшення, яке в виправдовувало застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Також суд вважає, що подальше тримання підозрюваного під вартою з достатньою повнотою обґрунтовано необхідністю проведення обов`язкових слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, а також в подальшому забезпечення прав сторін кримінального провадження на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Відтак, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність обґрунтованих підстав для продовження строку тримання під вартою.

З огляду на складність кримінального провадження та тривалість проведення експертиз, строк тримання під вартою слід продовжити в межах строку досудового розслідування до 16 вересня 2023включно, що є меншим за 60 діб.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193-194, 196-197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив :

клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 задовольнити.

Підозрюваному ОСОБА_4 продовжити строк тримання під вартою - з 07 серпня 2023 року до 16 вересня 2023 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити начальнику Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата документу 07.08.2023