Дата документу 07.08.2023 Справа № 331/3594/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/3594/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/925/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, одружений, малолітніх дітей на утриманні не маючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 10 червня 2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;

2) 8 лютого 2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 місяця 25 днів арешту. Звільнений 4 квітня 2011 року по відбуттю строку покарання;

3) 11 липня 2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

4) 22 травня 2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі;

5) 22 серпня 2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 345, ст. 71 КК України до покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 17 лютого 2017 року по відбуттю строку покарання;

6) 30 листопада 2020 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 129 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі;

7) 28 вересня 2021 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вироком Запорізького апеляційного суду від 4 жовтня 2022 року вирок в частині призначеного покарання скасовано, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2021 року та призначено остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту проголошення вироку - з 31 березня 2023 року.

Зараховано до строку призначеного покарання термін перебування під вартою з 30 серпня 2022 року до 18 грудня 2022 року включно.

Зараховано до строку призначеного покарання термін перебування у Запорізькому слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом його справи у суді з 19 грудня 2022 року до 30 березня 2023 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1911 грн. 84 коп. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

15 травня 2022 року, приблизно о 20.20 годині, ОСОБА_7 , будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, діючи в умовах воєнного стану, знаходячись на території Олександрівського району м. Запоріжжя, за адресою: пр. Соборний, 104, м. Запоріжжя, діючи умисно, повторно, та керуючись умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, із застосуванням власної фізичної сили рук, викрав з вказаної території чавунний обід для люка каналізаційного, діаметр верхній у місці прилягання кришки 600 мм, діаметр нижній в землі 730 мм, висота 100 мм, що належить КП «Водоканал», вартість якого складає 500 гривень, спричинивши таким чином КП «Водоканал» матеріальну шкоду на вказану вище суму.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що надані стороною обвинувачення докази не містять фактичних даних, які дали б змогу прийти до висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, ОСОБА_7 свою вину не визнав у повному обсязі та виклав свою версію події, яка дослідженими судом доказами (показання представника потерпілого, свідків та документи) спростована не була.

Звертає увагу, що вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи, а всі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь обвинуваченого.

Таким чином, стороною обвинувачення не було надано доказів, які б «поза розумним сумнівом» довели те, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин.

Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з вироком суду та зазначає, що крадіжку він не вчиняв.

Просить апеляційний суд призначити судовий розгляд та з`ясувати всі обставини даного кримінального провадження.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційні скарги та зазначила, що докази вини ОСОБА_7 відсутні, він казав, що знайшов обід для каналізаційного люка.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційні скарги без доповнень.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважав висновки суду, викладені у вироку обґрунтованими та зазначив, що версія обвинуваченого про знахідку спростована показаннями свідка, який повідомив, що обвинувачений вказав, звідки він відкопав люк, і там була свіжа земля. Вважав, що травма руки не заважала обвинуваченому, оскільки це спростовується показаннями свідка, який показав, що обвинувачений сам грузив обід у машину.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями представника потерпілого, свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що біля трансформаторної будки він побачив купу будівельного сміття (металеві профілі, гіпсокартон тощо). Далі на ринку він дізнався ціну, за яку можливо буде продати ці речі, повернувся на місце та став шукати метал. Через декілька хвилин він знайшов обод від каналізаційного люку, який вирішив також забрати. Коли він ніс цей обід, то його затримали працівники поліції і доставили до райвідділу.

Таким чином, у суді першої інстанції та в апеляційних скаргах сторона захисту повністю заперечує факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 таємного викрадення майна, що належить КП «Водоканал», і позиція обвинуваченого зводиться до того, що жодного колодязю він не бачив, з нього нічого не виламував та не брав, а лише знайшов обід без кришки та взяв його, вважаючи, що він не має господаря, оскільки лежить на смітнику.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого та доведення в повному обсязі його вини саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

Так, представник потерпілого ОСОБА_9 у суді першої інстанції показав, що від працівників поліції до підприємства надійшла інформація про крадіжку чавунного люка, який належить КП «Водоканал». Після цього була складена службова записка та він як представник потерпілого звернувся до відділу поліції із заявою про вчинення злочину. На місце події він особисто не виїжджав, проте брав участь в огляді люка, однак ними був оглянутий тільки обід від люка. Працівниками підприємства було складено акти технічного обстеження водопроводу, де зафіксована відсутність кришки та ободу на каналізаційному колодязі.

Свідок ОСОБА_10 , який є співробітником патрульної поліції, у суді першої інстанції показав, що під час патрулювання було виявлено чоловіка, який йшов до парку та при собі ніс металевий виріб. На його запитання, де він взяв вказаний виріб, чоловік відповів, що неподалік через дорогу. ОСОБА_7 сам показав місце колодязя, де була свіжа земля, на якій знаходились каналізаційна яма прикрита кришкою. Неподалік від вказаного місця були встановлені камери відеоспостереження, які знімали паркан поруч з люком. В руках у чоловіка був обід від люка, який він хотів здати на металобрухт. Після цього вони прийняли рішення викликали слідчо-оперативну групу. Також повідомив, що у обвинуваченого була перев`язана права рука, однак обід він ніс, накинувши на ліву руку.

Свідок ОСОБА_11 у суді першої інстанції показав, що його зупинили поліцейські та запропонували взяти участь у слідчій дії в якості понятого. Події відбувались на пр. Соборному між Малим ринком та Запорізькою обласною бібліотекою. Далі він побачив чоловіка, схожого на ОСОБА_7 , який сидів на парапеті та поруч з ним був металевий люк. Додатково повідомив, що люк виглядав як на фототаблиці, доданої до протоколу огляду місця події, тобто кришки не було. Де був сам колодязь, він не знає. Крім того, у чоловіка одна рука була перев`язана бинтом.

Свідок ОСОБА_12 у суді першої інстанції показав, що до нього звернулись працівники поліції з проханням прийняти участь у слідчій дії в якості понятого. Події відбувались в районі зупинки громадського транспортну «Малий ринок», біля кіосків з квітами. На вулиці стояв чоловік, у якого начебто була забинтована одна рука, біля якого на землі лежав обід від люку - коло, але саму кришку люка він не бачив.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у суді першої інстанції показали, що вони брав участь в слідчому експерименті в якості понятих, у ході якого ОСОБА_7 розказував та показував, де взяв люк та куди збирався його віднести.

Підстав не довіряти показанням представника потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку представника потерпілого та свідків.

Показання вищезазначених представника потерпілого та свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.

Так, з протоколу огляду місця події від 15 травня 2022 року та фототаблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_3 . На зазначеній ділянці місцевості перебував ОСОБА_7 , поруч з яким знаходиться металева конструкція круглої форми діаметром 1 м, яка вкрита іржею та ґрунтом (а.с. 52-55).

З балансової довідки № 1888/22/04.1 від 17 травня 2022 року вбачається, що вартість одного чавунного люка (без урахування вартості відновлювальних робіт) складає 2130 гривень (а.с. 57).

З протоколу огляду речового доказу від 24 червня 2022 року та фототаблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є обід стандартного чавунного люку. Зі слів представника потерпілого встановлено, що кришка чавунного люку встановлюється в зборі: з ободу-тримача та самої кришки, яка запирає доступ до каналізаційного колодязя. Оглядом встановлено, що чавунна кришка відсутня (а.с. 58-59).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 11 жовтня 2022 року та відеозапису до нього вбачається, що ОСОБА_7 продемонстрував та повідомив про обставини виявлення каналізаційного люка, після чого показав місце - двір будинку АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , де він знайшов обід від люку, а також маршрут руху в бік пункту прийому вторинної сировини (а.с. 63-66, 73).

З копії акту технічного обстеження від 16 травня 2022 року вбачається, що за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 104, представниками КП «Водоканал» виявлено відсутність люку на колодязі водопроводу питної води проспект Соборний 102, 104, 106 з інвентарним номером 31127 (а.с. 118).

З висновку експерта № 1133-22 від 22 лютого 2023 року вбачається, що ринкова вартість чавунного ободу для люка каналізаційного (діаметр верхній у місці прилягання кришки - 600 мм, діаметр нижній в землі - 730 мм, висота - 100 мм), який знаходиться в експлуатації з 2021 року станом на 15 травня 2022 року складала 500 гривень (а.с. 148-153).

Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг з приводу того, що визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції не врахував відсутність належних доказів на підтвердження його вини і не взяв до уваги докази його невинуватості.

Так, представник потерпілого ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надали суду повністю логічні та змістовні пояснення з приводу відомих їм обставин вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, їх показання повністю узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами.

Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції показав, що ОСОБА_7 привів його до місця, звідки було викопано обід від колодязю, у вказаному місці була свіжа земля.

Вказані показання свідка спростовують версію захисту з приводу того, що обвинувачений знайшов обід від колодязю на смітнику.

На переконання колегії суддів, жодних об`єктивних підстав для обмови свідками обвинуваченого стороною захисту не наведено.

Між тим, щодо істотних обставин кримінального провадження показання свідків повністю узгоджуються, і докладність змісту їх показань, їх узгодженість в частині, що стосується істотних обставин події, а також відсутність у свідків підтверджених мотивів для обмови ОСОБА_7 повністю спростовує твердження сторони захисту про те, що їх показання не доводять вину обвинуваченого.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку та змісту апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, версія обвинуваченого зводиться до того, що крадіжку він не вчиняв, знайшов обід у смітті, з каналізаційного колодязя його не демонтував, оскільки фізично не міг це зробити через перелом руки.

На переконання колегії суддів, така версія обвинуваченого не знайшла свого підтвердження та спростовується показаннями представника потерпілого, свідків і дослідженими в суді першої інстанції документами.

Так, з показань представника потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що після повідомлення правоохоронних органів про виявлення ОСОБА_7 , працівники КП «Водоканал» провели обстеження та виявили відсутність чавунного люку в колодязі, який розташований саме в тому місці, на яке вказав сам ОСОБА_7 співробітникам поліції після його зупинки.

Вказане підтверджується також копією акту технічного обстеження від 16 травня 2022 року, у ході якого представники КП «Водоканал» виявили відсутність люку на колодязі водопроводу питної води.

Як вже було вказано вище, свідок ОСОБА_10 у суді повідомив, що після зупинки ОСОБА_7 , останній показав місце, де взяв обід, і прийшовши на це місце вони побачили колодязь, поруч з яким була свіжа земля, що в сукупності спростовує версію ОСОБА_7 про знахідку ободу та свідчить про його умисне викрадення з метою здачі на металобрухт.

Також, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив позицію обвинуваченого з приводу того, що знайшов він обід від колодязю у купі будівельного сміття (металеві профілі, гіпсокартон та таке інше), оскільки таке місто обвинувачений під час досудового розслідування не показав, а вказав, місце звідки він був викопаний.

Спростована наявними доказами і версія обвинуваченого про фізичну неможливість демонтувати обід внаслідок перелому руки, оскільки свідок ОСОБА_10 повідомив, що у ОСОБА_7 була перев`язана права рука, однак обід він ніс, накинувши на ліву руку.

До того ж, наявність пошкодження руки не завадила ОСОБА_7 самостійно підійняти обід та погрузити його до автомобіля співробітників поліції.

Інших доводів щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 в апеляційних скаргах не вказано, і в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту наведено не було.

Разом з тим, доводам сторони захисту у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням йому остаточного покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, і підстави для призначення йому більш м`якого покарання відсутні.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2023 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4