ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/4289/23

Провадження № 1-кс/210/2063/23

"17" серпня 2023 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг клопотання слідчого слідчого відділення ВП №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження №0000914 від 11.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання.

У клопотанні ставиться питання про накладення арешту на мобільний телефон «Huawei» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; «Samsung» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ; банківську картку «Таскомбанк» № НОМЕР_5 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_6 .

Слідчий просить заборонити будь-кому будь-яким чином відчуджувати, розпоряджатись, використовувати вилучене майно до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту, окрім слідчого, прокурора для забезпечення збереження речових доказів, та/або подальшого звернення в дохід держави та виконання завдань кримінального провадження.

Виклад обставин та правова кваліфікація

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 11.08.2023 у ранковий час доби (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) перебував в районі парку «ім. Богдана Хмельницького», де від незнайомої особи отримав поліетиленовий пакет в середині якого знаходилось не менше ніж 27 пластикових трубочок, аналогічних між собою за будовою, запаяних з обох боків, із магнітами по краях, в середині яких знаходилась речовина бежевого кольору, що має зовнішні специфічні ознаки психотропної речовини метамфетаміну, з метою подальшого збуту невизначеному колу осіб. Реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання психотропних речовин з метою збуту, ОСОБА_5 помістив вище зазначений пакет із трубочками до своєї наплічної сумки.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропних речовин, ОСОБА_5 направився до будинку № 9 по вулиці Степана Тільги. Перебуваючи позаду вище зазначеного будинку ОСОБА_5 побачив металеву споруду в якій вирішив зробити «схованку» із однієї пластикової трубочки. Для цього він відігнув металеву пластину до внутрішньої частини якої, за допомогою запаяного магніту, прикріпив одну пластикову трубочки із кристалічною речовиною бежевого кольору.

Продовжуючи злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропних речовин ОСОБА_5 направився до будинку № 13 по вулиці Степана Тільги. Перебуваючи з переду вище зазначеного будинку, біля проїзної частини дороги в сторону проспекту Металургів, ОСОБА_5 побачив металеву огорожу темно-зеленого кольору в якій вирішив зробити «схованку» із однієї пластикової трубочки. Для цього він відігнув металеву пластину огорожі до внутрішньої частини якої, за допомогою запаяного магніту, прикріпив одну пластикову трубочки із кристалічною речовиною бежевого кольору. Після цього ОСОБА_5 був зупинений працівниками патрульної поліції.

В подальшому, в ході проведення огляду місця події на ділянці проїзної частини дороги в сторону проспекту Металургів, навпроти будинку №13 по вулиці Степана Тільги, слідчим СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 було проведено поверхневу перевірку громадянина ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію», в ході якої останній самостійно дістав із наплічної сумки, яка була одягнена на ньому, поліетиленовий пакет із пластиковими трубочками в середині яких містилась кристалічна речовина бежевого кольору, яких було 24 штуки. Також під час перевірки вмісту сумки було виявлено ще 1 аналогічну трубочку із аналогічною речовиною.

Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів СЕ-19/104-23/27628 - НЗПРАП від 12.08.2023, вилучена в ході поверхневої перевірки ОСОБА_5 , речовина, яка містилась у одній пластиковій трубочці, має масу 0,1179 г та містить психотропну речовину метамфетамін, який включений до переліку психотропних речовин, обіг яких обмежено, таблиці № 2 списку № 2 «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770. Маса метамфетаміну становить 0,0745 г.

В ході проведення огляду місця події від 11.08.2023 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено мобільні телефони: «Huawei» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , «Samsung» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , банківську картку «Таскомбанк» № НОМЕР_5 , банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_6 .

12.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також збут психотропних речовин.

Враховуючи викладене, в даному випадку вбачається доцільним прийняти заходи, направлені на запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищеозначеного об`єкту нерухомого майна шляхом накладення на нього арешту, оскільки він є речовим доказом.

Позиції сторін

Слідчий та прокурор, кожен окремо, надали до суду клопотання про розгляд клопотання у їх відсутність, просять задовольнити клопотання та накласти арешт.

Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, у судове засідання не викликалась.

Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Стаття 170 КПК встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

При цьому, згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 171 КПК України для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом.

Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя має встановити:

1) існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна;

2) таке майно, відноситься до виду майна, на яке можна накладати арешт та перебуває у власності осіб, щодо майна яких його дозволено накладати арешт;

3) таке майно відповідає ознакам речовим доказом;

4) за допомогою арешту можливо досягнути завдань, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням;

5) наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження

З урахуванням вказаного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя, встановлюючи наявність зазначених вище обставин, приходить до таких висновків.

Як зазначалося вище, арешт з метою збереження речового доказу може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.

Слідчим суддею встановлено, що майно мобільний телефон «Huawei» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; «Samsung» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ; банківську картку «Таскомбанк» № НОМЕР_5 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_6 , відносно яких вирішується питання про їх арешт в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000914 від 11.08.2023, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження даних речових доказів.

Як зазначалося вище, арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З досліджених матеріалів долучених до клопотання, наявні достатні підстави вважати, що мобільні телефони: «Huawei» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , «Samsung» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 відповідають вимогам встановленим ч. 2 ст. 182 ЦК України, а обмежень чи заборон щодо накладення на таке майно арешту слідчим суддею не встановлено.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом, та яке могло бути використано для вчинення злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на відповідне майно не є припиненням права власності на нього або невідворотнім позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим.

У цьому контексті слідчий суддя відзначає, що доказове значення у цьому кримінальному провадженні мають не самі по собі рухоме майно, а наявні на ньому сліди вчинення злочину.

Що стосується вимоги клопотання про накладення арешту на майно, що має статус речового доказу банківську картку «Таскомбанк» № НОМЕР_5 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_6 , то в цій частині клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Платіжна картка - це персоніфікований платіжний інструмент, що надає клієнту можливість здійснення безготівкових платежів за куплені товари чи надані послуги і при необхідності отримувати чи поповнювати готівковими коштами поточний картковий рахунок.

З огляду на відповідне визначення, слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на банківську картку «Таскомбанк» № НОМЕР_5 та банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_6 .

Слідчим жодним чином не обґрунтована вимога накладення арешту на банківські карти, не зазначено власника банківських карт, не вказано яку доказову базу вони можуть містити.

Крім того, арешт могже бути накладено на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках, оскільки банківська картка є офіційним документом, і в одночас засобом здійснення операцій з оплати.

Відтак, вищезазначена вимога клопотання є необґрунтованою, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 174 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167-168, 170-174, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення ВП №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження №0000914 від 11.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 11.08.2023, а саме: мобільний телефон «Huawei» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; «Samsung» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 .

Заборонити будь-кому будь-яким чином відчуджувати, розпоряджатись, використовувати вилучене майно до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту, окрім слідчого, прокурора для забезпечення збереження речових доказів, та/або подальшого звернення в дохід держави та виконання завдань кримінального провадження.

У задоволенні клопотання в частині накладення арешту на банківську картку «Таскомбанк» № НОМЕР_5 та банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_6 відмовити.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п"яти) днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1