Справа № 173/1798/23
Номер провадження1-кп/173/155/2023
27 червня 2023 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
в складі : головуючого судді - ОСОБА_1
при секретареві - ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження за обвинуваченням
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел.. Новомиколаївка
Верхньодніпровського району Дніпропетровської області
громадянина України, українця, з неповною
середньою освітою не одруженого, на утриманні маючого
неповнолітню дитину - ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого
АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за
АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України
не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-
ОСОБА_5 відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року (справа № 2/1379/2011) та виконавчого листа № 2-1379/2011, виданого 22.12.2011 року на його підставі, зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08.11.2011 року і до досягнення дітьми повноліття.
У той же час, ОСОБА_5 , маючи умисел направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, достовірно знаючи про факт стягнення з нього аліментних зобов`язань, будучи працездатним, протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для несплати встановлених рішенням суду аліментів не мав, будучи офіційно попередженим держаним виконавцем Верхньодніпровського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів па утримання дітей (аліментів), діючи умисно, допустив заборгованість зі сплати аліментів, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Так, у період часу з квітня 2021 року по квітень 2023 року включно ОСОБА_5 призначені йому аліменти згідно вказаного рішення суду не виплачував, іншої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надавав, на попередження державного виконавця Верхньодніпровського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про необхідність погашення заборгованості, відповідальності за ухилення від сплати аліментів, не реагував.
Разом з тим, упродовж вказаного періоду часу отримував постійний дохід за місцем свого неофіційного працевлаштування, про які в свою чергу державного виконавця не повідомляв, заходів для офіційного працевлаштування не вживав, тим самим злісно ухилявся від сплати аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок чого допустив заборгованість зі сплати аліментів за період часу з квітня 2021 року по квітень 2023 року на загальну суму 49 955 грн., 92 коп., що в свою чергу перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів)
При погодженні виду і розміру покарання сторони врахували вимоги ч. 1 ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а саме:щире каяття, також обставини, які обтяжують покарання, у відповідності до ст. 67 України не встановлено, особу підозрюваного, який за місцем проживання роботи характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, офіційно не працює. Скарг від сусідів не надходило, в силу ст. 89 КК України не судимий.
В угоді також передбачені наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .
Потерпілі, ОСОБА_6 , законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_10 , подали письмову згоду прокурору у вказаному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , не заперечують проти призначення покарання останньому за ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив її затвердити та призначити покарання у виді ста годин громадських робіт.
Потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають.
Обвинувачений, ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні визнав повністю себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, за обставинами, викладеними в угоді про визнання винуватості, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді ста годин громадських робіт.
Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання в виді ста годин громадських робіт
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких і тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Пунктом 1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, - злісне ухилення від сплати встановлених судом коштів на утримання дітей (аліментів).
Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч.1 ст.164 КК України.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених судом коштів на утримання дітей (аліментів).
Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому,судом з`ясовано, що обвинувачений, ОСОБА_5 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
На підставі ст.65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВССУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення, перевиховання обвинуваченої та відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, при призначені покарання враховано, що ОСОБА_5 , в силу ст. 89 КК України не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання.
Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим, призначення ОСОБА_5 , узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та ухвалення обвинувального вироку.
Так як укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений відмовився від здійснення права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а саме: від допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подання клопотання про виклик свідків і подання доказів, що свідчать на його користь; що ОСОБА_5 , скоїв кримінальний проступок, щиро розкаявся в скоєному, тобто угода відповідає вимогам цього Кодексу, закону та ухваленню вироку, тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_5 , покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Кваліфікація скоєного ОСОБА_5 , кримінального проступку за ч.1 ст.164 КК України правильна, за ознакою злісне ухилення від сплати встановлених судом коштів на утримання дітей (аліментів).
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, не встановлені
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази - відсутні
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід до ОСОБА_5 , не застосовувався та підстав для його застосування суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, - суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази - відсутні
Процесуальні витрати - відсутні.
Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовується.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілими, законним представником неповнолітнього потерпілого виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1