ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1988/23 Справа № 227/863/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2023 року, якою застосовано відносно обвинуваченого за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 червня 2023 року включно з утриманням його в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області області перебуває кримінальне провадження № 0000038 від 28.01.2023 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2023 року застосовано відносно обвинуваченого за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 червня 2023 року включно з утриманням його в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вказує, що запобіжний захід, обраний відносно його підзахисного ОСОБА_8 , є протиправним та необґрунтованим, а оскаржена ухвала суду 1-ї інстанції прийнята із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства. Просить ухвалу суду 1-ї інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким застосувати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Стверджує, що зазначення у клопотанні прокурора про відсутність стійких соціальних зв`язків, не працевлаштованість його підзахисного ОСОБА_8 , можливість його виїзду за межі Донецької області та ухилення від органів розслідування, прокурора та суду є хибними та не відповідають дійсності. Звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше не судимий та не переховувався від слідства, не намагається уникнути відповідальності і всіляко сприяє перебігу розслідування, має постійне місце проживання, сім`ю та двох неповнолітніх дітей і не має наміру ховатись від суду. Обвинувачений не працює лише у зв`язку з тим, що судом йому було раніше обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зауважує, що відсутній умисел та мета здійснення кримінального правопорушення його підзахисним, оскільки умисел на незаконний збут без підтвердження такого висновку іншими доказами, окрім великого розміру наркотичної речовини та її розфасування. Зазначає, що жодних доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не надано. Вважає, що з моменту обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і до часу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відбулося жодних змін у поведінці його підзахисного, його співпраці зі слідством, його беззаперечному дотриманні всіх вимог домашнього арешту.

Звертає увагу, що судом 1-ї інстанції при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу не повною мірою враховано всі обставини справи, зроблено лише посилання на тяжкість вчиненого злочину, що є неприпустимим. Вважає, що його підзахисний хоча і характеризується задовільно, проте має місце проживання на території України, а тому вважає за можливе застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши захисника обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених у ній, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, колегія суддів приходить до наступного:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 2 епізодів: за ч. 3 ст. 307 КК України та за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин, за один із яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 20 років з конфіскацією майна.

Як вбачається із виділених матеріалів кримінального провадження, ухвалою суду від 20 квітня 2023 року клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу було задоволено та застосовано відносно обвинуваченого за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 червня 2023 року включно з утриманням його в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Своє рішення суд 1-ї інстанції обґрунтував тим, що наявні ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховуватися від органів досудового розслідування, суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, що підтверджується тяжкістю покарання, що може загрожувати обвинуваченому, перебуванням останнього на обліку у лікаря нарколога та перебуванням обвинуваченого у стані наркотичного сп`яніння після затримання (виявлено вживання канабіноїдів та амфетаміну).

Враховано суддею на виконання приписів ст. 178 КПК України та в сукупності оцінено, що на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , зібрано вагомі докази у кримінальному провадженні щодо вчинення злочину за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, за який загрожує покарання до 12 років позбавленні волі з конфіскацією майна, враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який офіційно не працює, одружений, має малолітню дитину ОСОБА_9 , має місце проживання. Поміж тим, наявність сім`ї та місця проживання не завадили обвинуваченому зберігати наркотичні засоби за місцем свого мешкання.

Судом не прийнято до уваги доводи захисту щодо застосування іншим слідчим суддею більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зважаючи на вище викладені аргументи, а також те, що вказане рішення суду приймалося у період інкримінування ОСОБА_9 більш м`якого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, аніж правопорушення інкриміновані на час розгляду клопотання прокурора про тримання під вартою. Отже, доводи адвоката з підстав того, що з моменту обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і до часу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відбулося жодних змін, не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів вважає слушними доводи суду 1-ї інстанції, що обвинувачення за інкримінованими обвинуваченому ОСОБА_8 статтями має підвищену соціальну небезпеку, адже особа, знаходячись вдома може безперешкодно через мережу Інтернет надалі зв`язуватися із збувачами наркотичних речовин і здійснювати їх подальше розповсюдження. Окрім того, знаходження наркотично залежної особи під домашнім арештом (без її бажання лікуватись), за відсутності коштів, жодним чином не може позитивно впливати на дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 і дружину. Відсутність коштів на проживання та належного соціального статусу, особа є більш схильною до вчинення кримінальних правопорушень з метою відшукання матеріальних ресурсів для забезпечення своїх потреб.

Із наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і доводи адвоката, що обвинувачений не буде переховуватися від суду, не намагатиметься уникнути відповідальності.

Враховуючи викладене, порушень норм процесуального закону, не законного та не обґрунтованого обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , як стверджує адвокат, апеляційною інстанцією встановлено не було.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо невиправданості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які є підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і доводи адвоката, що судом 1-ї інстанції не враховано особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, сім`ю та двох неповнолітніх дітей, оскільки такі доводи були предметом розгляду суду 1-ї інстанції, що не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підґрунтям для застосування відносно ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу. Доказів наявності саме двох неповнолітніх дітей на утриманні обвинуваченого ОСОБА_8 стороною захисту під час апеляційного розгляду надано не було.

Відсутність судимостей у обвинуваченого, також, не може бути підставою для скасування ухвали суду 1-ї інстанції, оскільки такий чинник існував і на час вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, та жодним чином не виступив стримуючим фактором в його поведінці.

Доводи захисника щодо відсутності умислу та мети вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень його підзахисним, колегія суддів вважає безпідставними та передчасними, яким суд 1-ї інстанції має надати відповідну оцінку при ухваленні рішення за наслідками розгляду цього кримінального провадження.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі достатніми та належними підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує утримання обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі адвокатом та доводів наведених ним в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не вбачається.

Таким чином апеляційна скарга, як така що не підтверджується обставинами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , відмовити.

Залишити без змін ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2023 року, якою застосовано відносно обвинуваченого за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 червня 2023 року включно з утриманням його в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4