Справа № 333/971/23
Провадження 1-кп/333/466/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження № 0000996 від 12.08.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч.2 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000996 від 12.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч.2 КК України.

Під час підготовчого судового засідання захисник адвокат ОСОБА_8 подав скаргу в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати рішення керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 від 21.02.2022 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000996 та рішення слідчого ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 від 10.03.2022 про зупинення досудового розслідування № 0000996 та оголошення у розшук підозрюваного у формі постанови . В обгрунтування скарги вказує наступне.

Так, 10.02.2023 року йому та ОСОБА_5 були відкриті матеріали в порядку ст. 290 КПК України у вищевказаному кримінальному провадженні. Після ознайомлення, захисник звернувся з скаргою до слідчого судді на незаконне, з його точки зору, рішення слідчого ОСОБА_10 про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук від 10.03.2022.

10.08.2023 року отримано ухвалу слідчого судді, якою фактично без розгляду скарги по суті, слідчий суддя вказав , що «Таким чином, слідчий суддя на стадії досудового розслідування не наділений повноваженнями оцінювати правомірність процесуальних дій слідчого з приводу оголошення розшуку підозрюваного. Оскільки оскарження постанов слідчого про оголошення у розшук підозрюваного нормами КПК України не передбачено, слідчий суддя вважає, що доводи заявника про безпідставність оголошення ОСОБА_5 у розшук, виходять за межі компетенції слідчого судді під час розгляду даної скарги на постанову слідчого про оголошення у розшук та зупинення кримінального провадження...», у звязку з чим йому було відмовлено в задоволенні скарги, так як слідчий суддя вважає, що в неї були «відсутні підстави для скасування такої постанови». Також, у вищевказаній ухвалі суд послався на те, що наразі по цій справі стадія досудового розслідування закінчена і кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду. Суд також зазначив, що «Таким чином, зважаючи на вищевикладене, законні підстави для скасування постанови слідчого відсутні. Виходячи з наведеного, у задоволені скарги захисника слід відмовити».

Таким чином, вважає, що в нього виникла підстава для звернення на стадії підготовчого провадження до суду зі скаргою на всі незаконні рішення та дії слідчого та прокурора, які були винесені під час досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000996, в тому числі на рішення слідчого ОСОБА_10 про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук підозрюваного, оскільки доводи щодо незаконного оголошення у розшук, фактично, були не розглянуті слідчим суддею по суті, а відмовлено у зв`язку з тим, що це, як вважав слідчий суддя, не входить в її компетенцію і не оскаржується під час досудового слідства.

Так, 10.02.2023 року, під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, мені було відкриті матеріали к/п 0000996.

З матеріалів к/п вбачається, що вказане провадження зареєстровано 12.08.2021 року.

22.12.2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за цим кримінальним провадженням. Крім того, згідно з матеріалами кримінального провадження, того ж дня, 22.12.2021 року по цьому ж кримінальному провадженні, за ч. 2 ст. 189 КК України було повідомлено про підозру ОСОБА_4 . Із реєстру досудового розслідування вбачається, що йому ж - ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 189 КК України, ще 23.12.2021.

У зв`язку з викладеним, з цього часу, почав спливати строк досудового розслідування, відповідно до ст. 219 КПК України, яка передбачає, що після повідомлення особі про підозру, сторона обвинувачення зобов`язана протягом 2 місяців закінчити досудове розслідування, відповідно до п. 4 ч. 3 зазначеної статті. Таким чином, строк досудового розслідування спливав 22.02.2022.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора.

Порядок продовження цього строку передбачений статтею 295 КПК України, яка передбачає, що продовження строку досудового розслідування кримінального правопорушення, у випадку, визначеному пунктом 1 частини третьої статті 294 цього Кодексу, здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування.

Копія такого клопотання повинна бути вручена стороною обвинувачення підозрюваному та його захиснику не пізніше ніж за 5 днів до подання цього клопотання прокурору. Після отримання клопотання, підозрюваний та його захисник мають право до подання клопотання прокурору, подати свої заперечення на зазначене клопотання, які в обов`язковому разі долучаються до клопотання перед його розглядом.

Тільки після виконання цих дій, прокурор може, згідно зі ст. 295 КПК України прийняти рішення про продовження строку досудового розслідування.

Але, як вбачається з матеріалів справи, стороною обвинувачення порушено вищевказані вимоги і не надано підозрюваному ОСОБА_4 та, на той час, захиснику підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_11 клопотання про продовження строку досудового розслідування. Таким чином, стороною обвинувачення було порушено право на захист ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та позбавлено їх можливості подати свої заперечення на зазначене клопотання, які в обов`язковому разі долучаються до клопотання перед його розглядом.

Крім того, не витримавши строки, передбачені ч. 3 ст. 295 КПК України, а саме 5 днів з моменту складання клопотання, слідчий звернувся до прокурора зі своїм клопотанням, а прокурор в свою чергу, не перевіривши дотримання слідчим цих строків, виніс в порушення вимог КПК України постанову про продовження досудового розслідування 21.02.2022, інформацію про яку вніс до ЄРДР, а повинен був зробити це не раніше 22.02.2022 року.

Вважає, що якщо стороною обвинувачення було порушено порядок прийняття рішення про продовження строку досудового розслідування, то саме рішення у формі постанови керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 від 21.02.2022 року про нібито продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000996 є незаконним і повинно бути скасованим.

Під час досудового розслідування, сторону захисту не було повідомлено про наявність цього рішення і тільки 10.02.2023 року про це стало відомо стороні захисту.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження, прокурор зобов`язаний додержуватись вимог КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, сторона захисту вважає рішення старшого слідчого ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 у формі постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного незаконним у зв`язку з наступним.

Виходячи з наявності, на думку захисника, незаконної постанови про продовження строку досудового розслідування до 21.03.2022 року, не виконавши будь які дії, які були підставою для винесення цієї постанови, стороною обвинувачення 10.03.2022 року було прийнято рішення про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000996 з метою збереження процесуальних строків досудового розслідування.

Так як законних підстав для прийняття цього рішення у сторони обвинувачення не було, сторона обвинувачення вирішила безпідставно оголосити одночасно двох підозрюваних у розшук, для чого винесла одну постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного, не зазначивши кого саме.

В мотивувальній частині слідчий зазначив суть пред`явленої підозри ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та кваліфікацію їх дій, зазначив, що (далі дослівно) «…на даний період у кримінальному провадженні № 0000996 виконані всі необхідні слідчі (розшукові) дії виконані, але особа, яка скоїла дане кримінальне правопорушення, переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, і її місце знаходження невідоме».

Не вмотивувавши своє рішення, та не вказавши, яка особа конкретно - Ахінько чи Бургазли, переховується від слідства і на підставі якої інформації слідчий прийшов до висновку, що місцезнаходження особи (кого саме не вказав) невідомо, при цьому постановив: оголосити в розшук підозрюваного ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; зупинити досудове розслідування; внести відомості до ЄРДР; копію постанови направити прокурору Шевченківської окружної прокурору , потерпілому, слідчому судді.

Обґрунтовуючи незаконність цього рішення сторона захисту вважає необхідним зазначити наступне.

Сторона захисту вважає, що при оголошенні підозрюваного в розшук, відносно кожного підозрюваного слідчим повинен був прийняти окреме рішення, чого він не зробив. Крім того, приймаючи рішення про оголошення підозрюваного в розшук, слідчий повинен мотивувати своє рішення.

В постанові слідчої ОСОБА_10 від 10.03.2023 року відсутня інформація, чому вона прийшла до висновку що особа ( ОСОБА_5 чи ОСОБА_4 ) переховується від органу досудового розслідування. В матеріалах к/п відсутній жодний документ, який би підтверджував, що слідчий взагалі здійснював виклик когось з підозрюваних до себе, прокурора, суду, а підозрювані, в свою чергу, не виконали будь яку вимогу сторони обвинувачення. Також незрозуміло, чому (на підставі якої інформації) слідчий прийшов до висновку, що місцезнаходження підозрюваного (кого саме) невідомо, оскільки місцем знаходження підозрюваних як під час досудового розслідування так і на цей час було незмінним і було відомо слідчому, як і контактні засоби зв`язку, за допомогою яких слідчим, 08.02.2023 року, після відновлення досудового слідства, підозрюваних було викликано до органу досудового розслідування.

Таким чином, слідчим не дотримано вимоги п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України та не зазначено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови.

Крім того, після винесення постанови слідчим не було виконано вимоги ч. 4 ст. 280 КПК України, та не направлено свою постанову стороні захисту, як то вимагає зазначена норма Закону.

Більш того, в постанові слідчий прямо вказав осіб, кому він направить цю постанову, при цьому не підтвердив свої наміри не направляти її стороні захисту.

Також, на думку сторони захисту, слідчим не виконані дії, направлені на розшук підозрюваного, до зупинення ним кримінального провадження.

Щодо підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , жодних дій не було вжито стороною обвинувачення. так як необхідності в цих діях у сторони обвинувачення не було, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не переховувались від сторони обвинувачення та знаходились за місцем свого мешкання, яке було відомо органу досудового розслідування, жодного разу у період з 01.03.2022 по 08.02.2023 року підозрювані до органу досудового розслідування взагалі не викликались.

Вказане, крім того, підтверджують і самі матеріали досудового розслідування, оскільки в них відсутнє навіть повідомлення про виклик (повістка) підозрюваних чи будь що інше, що вказує на те, що сторона обвинувачення взагалі викликала підозрюваних осіб до органу досудового розслідування.

На глибоке переконання сторони захисту, дії сторони обвинувачення були направлені виключно на збереження строків досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, та жодним чином не на здійснення розшуку підозрюваних.

Тобто, шляхом простого аналізу матеріалів кримінального провадження стороною захисту встановлено, що для сторони обвинувачення було достатнім просто винести постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук та чекати зручний час для завершення досудового розслідування, при цьому створюючи штучне враження ухилення підозрюваних від явки до органу досудового розслідування.

Крім того, важливою обставиною того, що 10.03.2022 року кримінальне провадження № 0000996 було зупинено у звязку з розшуком ОСОБА_5 та ОСОБА_4 протиправно є той, факт, що ОСОБА_4 в розшуку взагалі не перебував, а ОСОБА_5 перебував в розшуку лише з 05.05.2022 року, а знятий з розшуку не 08.02.2023 року, а 11.10.2022 року, що підтверджується відповіддю з ГУНП в Запорізькій області.

Ще більше, 23.11.2023 року ОСОБА_5 було зупинено за кермом автомобіля та, за підозрою в сп`янінні, працівниками поліції було доставлено для медичного огляду до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» (стан сп`яніння не підтвердився). Вказане підтверджується відповіддю з УПП в Запорізькій області на адвокатський запит.

У зв`язку з недотриманням умов (підстав) для зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного - не проведенням будь яких слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення місцезнаходження безпосередньо ОСОБА_5 (і ОСОБА_4 ) за умов його не переховування та не ухилення від явки до органу досудового розслідування, сторона захисту приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість постанови про зупинення досудового розслідування від 10.02.2022 та оголошення у розшук підозрюваного за матеріалами кримінального провадження № 0000996.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні підтримала скаргу адвоката ОСОБА_8 за обставинами, в ній викладеними.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали скаргу адвоката ОСОБА_8 за обставинами, в ній викладеними.

Від представника потерпілого-адвоката ОСОБА_12 надійшла заява з проханням провести судове засідання у відсутність його та потерпілого.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Вказав наступне. З клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування від 14.02.2022 вбачається, що воно надано підозрюваному ОСОБА_5 17.02.2022 . Також надав суду для огляду поштові квитанції, з яких вбачається, шо клопотання було надслано й підозрюваному ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_11 17.02.2022. В будь-якому випадку, наслідки недотримання вимог ст. 295 КПК України при винесенні постанови про продовження строку досудового розслідування у вигляді визнання незаконою такої постанови не передбачені діючим кримінальним процесуальним законодавством. Що стосується постанови про зупинення провадження, прокурор зазначив, що, враховуючи, що у державі було запроваджено воєнний стан, оперативні підрозділи були задіяні у інших заходах, слідчий самостійно здійснила заходи, направлені на розшук підозрюваних, до зупинення нею кримінального провадження. Які саме вживались нею заходи, прокурору невідомо, в матеріалах кримінального провадження відомості стосовно цього відсутні. Вважає, що у слідчого були достатні підстави вважати, що підозрювані переховуються від слідства .

Суд, заслухавши думки учасників провадження, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

При вирішенні питання про допустимість розгляду у підготовчому судовому засіданні скарги на постанови про продовження строку досудового розслідування та постанови про зупинення кримінального проводження судом встановлено наступне.

У ст. 1 Конституції України визначено, що Україна є, зокрема, демократична, правова держава; ст. 3 передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Однією зі складових конституційного принципу верховенства права є право на доступ до правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Основного Закону України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Вказані положення Основного Закону неодноразово було імплементовано в правозастосовну практику. Зокрема, за юридичними позиціями Конституційного Суду України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003); кожен під час розгляду будь-якої справи, в тому числі кримінальної, щодо діяння, у вчиненні якого обвинувачується, має право на правосуддя, яке відповідало б вимогам справедливості (абз. 1 п. 5 мотивувальної частини Рішення від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд наголошує, що вказані положення повинні реалізовуватися не залежно від стадії кримінального провадження і повинні в повному обсязі сприяти досягненню мети кримінального провадження та правосуддю.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Оскільки постанова прокурора про продовження строку досудового розслідуванням не входить в перелік рішень, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, скарга на неї може бути предметом розгляду під час підготовчого судового засідання.

Далі, з поданого прокурором обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, та матеріалів, поданих стороною захисту в підготовчому судовому засіданні встановлено, що слідчими ГУ НП в Запорізькій області проводилося досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000996 від 12.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч.2 КК України.

22.12.2021, 23.12.2021 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч.2 КК України.

Постановою керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 від 21.02.2022 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000996 до трьох місяців, тобто до 22.03.2022.

Постановою слідчого ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 від 10.03.2022 зупинено досудове розслідування № 0000996 та оголошено у розшук підозрюваних.

Про існування вказаних постанов сторона захисту дізналася 10.02.2023 року під час відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК України у вищевказаному кримінальному провадженні. Протилежного прокурором в судовому засіданні не доведено.

10.02.2023 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні затверджено прокурором та спрямовано до суду.

20.02.2023 адвокат ОСОБА_8 звернувся з скаргою до слідчого судді на незаконне, з його точки зору, рішення слідчого ОСОБА_10 про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук від 10.03.2022.

Ухвалою слідчого судді від 06.04.2023 у задоволенні скарги відмовлено у зв`язку з тим, що стадія досудового розслідування закінчена і кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду внаслідок чого, тобто слідчий суддя був вже позбавлений функцій судового контролю.

Таким чином, дії сторони обвинувачення створили всі передумови для того, аби скарга сторони захисту на постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 не була розглянута належним чином.

Враховуючи, що судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина, реалізація права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, у цьому випадку слідчих органів, відповідає вимозі доступності до правосуддя.

Суд вважає, що не розгляд скарги захисту на постанову про зупинення кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання буде свідчити про порушення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (з протоколами). Саме сторона обвинувачення створила умови, за яких обвинувачений на стадії досудового розслідування був позбавлений ефективного засобу правового захисту, а саме оскаржити постанову про зупинення досудового розслідування. За таких обставин, розгляд зазначеної скарги на стадії підготовчого судового засідання відповідає вимогам змагальності та усуває допущене на стадії досудового розслідування порушення права обвинуваченого на ефективний засіб правового захисту.

Наведене вище дає суду підстави вважати допустимим розгляд скарги захисника на постанову про зупинення кримінального провадження № 0000165 саме в підготовчому судовому засіданні, оскільки суд покликаний повно і всебічно сприяти утвердженню принципу верховенства права.

По суті постанови про продовження строку досудового розслідування, що оскаржуються, суд зазначає наступне.

Аналіз ст.ст. 294, 295 КПК України дає підстави стверджувати, що рішення про продовження строку досудового розслідування належить до дискреційних повноважень відповідного прокурора. Підстави, за яких прокурор може відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування чітко визначені ч.8 ст.295 КПК України і є вичерпними.

В підготовчому судовому засіданні захисники та обвинувачені не зазначили, в чому ж саме полягали їх аргументовані заперечення на продовження строку досудового розслідування до трьох місяців, що призвело до порушення права на захист, а посилались тільки на наявність порушення порядку продовження строку досудового розслідування кримінального провадження, що унеможливлює надати судом оцінку наявності чи відсутності підстав для продовження строку досудового розслідування кримінального провадження, а тому, виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання незаконною та скасування постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування від 21.02. 2022 року.

Що стосується постанови про зупинення досудового розслідування, суд зазначає наступне.

Підстави та порядок зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру визначені статтею 280 КПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинено якщо оголошено в розшук підозрюваного. Але відповідно до частини 2 цієї ж статті до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Відповідно до частини 4 статті 280 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

Відповідно до положень, закріплених в ст.110 КПК України, процесуальні рішення прокурора приймаються у формі постанови, мотивувальна частина якої повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу (п.3 ч.5 ст.110 КПК України).

Статтею 281 КПК України визначено, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Тобто передумовою для оголошення в розшук підозрюваного є нез`явлення без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Судом встановлено, що таких викликів органом досудового розслідування не проводилося.

В матеріалах кримінального провадження, що не спростовано прокурором в судовому засіданні, відсутні жодні докази вжиття заходів щодо встановлення місцезнаходження підозрюваних, взагалі відсутні будь-які документи, які стали підставою для оголошення розшуку підозрюваних та зупинення досудового розслідування.

Більш того, постанова про зупинення кримінального провадження не відповідає вимогам процесуального закону, так як у мотивувальній частині не містить відомостей про зміст доведених обставин, які стали б підставою для рішення про зупинення досудового розслідування. В постанові слідчої відсутня інформація, чому вона прийшла до висновку що особа ( ОСОБА_5 чи ОСОБА_4 ,) переховується від органу досудового розслідування. В матеріалах кримінального провадження відсутній жодний документ, який би підтверджував, що слідчий взагалі здійснював виклик когось з підозрюваних до себе, прокурора, суду, а підозрювані, в свою чергу, не виконали будь яку вимогу сторони обвинувачення.

Таким чином, слідчим не дотримано вимоги п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України та не зазначено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови.

Крім того, після винесення постанови слідчим не було виконано вимоги ч. 4 ст. 280 КПК України, та не направлено свою постанову стороні захисту, як то вимагає зазначена норма Закону.

Відомості про протилежне прокурором в судовому засіданні не зазначено.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова слідчого від 10.03.2022 не відповідає вимогам процесуального закону, є безпідставною та необґрунтованою, у мотивувальній частині не містить відомостей про зміст доведених обставин, які стали б підставою для рішення про зупинення досудового розслідування, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст.7, 9, 280-281, 314-315 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 про визнання незаконними та скасування рішення керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 від 21.02.2022 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000996 та рішення слідчого ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 від 10.03.2022 про зупинення досудового розслідування № 0000996 та оголошення у розшук підозрюваного у формі постанови задовольнити частково.

Постанову слідчого ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 від 10.03.2022 про зупинення досудового розслідування № 0000996 та оголошення у розшук підозрюваного - скасувати.

В решті клопотання-відмовити.

Ухвала окремому оскарженню на підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1