ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/4006/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/974/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , -

встановила:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 18 серпня 2023 року включно.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,а також ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 України, їх ступінь, конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а також оцінюючи сукупність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу вигляді гримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор»; винести нову ухвалу про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, ідентичного запобіжному заходу, який був у обвинуваченого ОСОБА_9 станом на 23.02.2022.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_10 посилається на те, що судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження у відповідності до ст.ст. 409, 412 КПК України, що є підставою для скасування ухвали та винесення нової ухвали.

В судове засідання захисник обвинуваченого та прокурор не з`явились, про дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про відкладання судового розгляду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

У зв`язку із чим, колегія суддів вважає за можливе судовий розгляд проводити за відсутністю вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2022 ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вказаним вироком обрано відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно розпорядження Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.08.2022 вирок цього ж суду від 24.02.2022 відносно ОСОБА_7 набрав законної сили 29.03.2022.

08.01.2023 ОСОБА_7 затриманий на виконання вироку суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.03.2023 продовжено відносно ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду за цим кримінальним провадження, але не більш ніж на 60 днів, тобто 24.05.2023 включно.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.05.2023 вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2022 стосовно ОСОБА_9 скасовано і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 13.07.2023 включно.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 була заслухана думка прокурора, обвинуваченого та його захисника з цього приводу, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства та погоджується з висновками щодо продовження існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_7 раніше судимий, у даному кримінальному провадженні йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення під час звільнення його з іспитовим строком від відбування покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 02.03.2017; по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Керуючись ст. 177, ст. 178, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді