Справа № 594/737/23
У Х В А Л А

29 серпня 2023 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2023 року за №0000029 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України-

ВСТАНОВИВ:

До Борщівського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2ст. 125 КК України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 просить закрити дане кримінальне провадження у зв`язку з відмовою від підтримання обвинувачення, про що подала суду письмову заяву.

Обвинувачений не заперечує проти задоволення заяви потерпілої про закриття кримінального провадження.

Прокурор стосовно закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 125 КК України за відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення заперечив, посилаючись на наявність обтяжуючої обставини, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що судовий розгляд кримінального провадження підлягає продовженню, а в задоволенні клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження, оскільки вона відмовляється від підтримання обвинувачення, необхідно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.477КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема ст. 125 КК України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст.284КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених КПК України, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

У контексті зазначеного «злочином, пов`язаним із домашнім насильством» слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК України, як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Саме таку правову позицію виклала у своєму висновку Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в справі №453/225/19 (провадження № 51-4000кмо19, постанова від 12.02.2020).

Зі змісту обвинувального акту встановлено, що потерпіла та обвинувачений спільно проживали в АДРЕСА_1 .

Крім того, у обвинувальному акті зазначено обтяжуючу обставину - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , є таким, що пов`язане з домашнім насильством, то закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення є неможливим, а тому слід продовжити судовий розгляд кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись п.7 ч.1 ст.284 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України стосовно ОСОБА_5 за відмовою від підтримання обвинувачення відмовити.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий