07.06.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/226/23
Провадження № 1-кп/533/44/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000029 за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Пригарівка Козельщинського району Полтавської області; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянин України; не одружений; освіта повна середня; раніше не судимий; групи інвалідності не має; статусу учасника АТО, учасника бойових дій не має; працює водієм ТОВ «Мірасол-Центр»; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2023 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_5 прийшов до будинку ОСОБА_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виникла сварка.

Під час сварки 25 січня 2023 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар металевою трубою по голові потерпілій ОСОБА_4 , чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді забійної рани у ділянці правого ока, яка утворилася від дії тупого предмету і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що встановлено висновком експерта від 27.01.2023 № 115.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, потерпілій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (КК України).

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти запропонованого прокурором порядку дослідження доказів.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора та не заперечував проти запропонованого порядку розгляду справи без дослідження доказів, запропонований прокурором, оскільки фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, не заперечував.

Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення визнаних обставин.

Ураховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та правильно розумів зміст обставин, зазначених в обвинувальному акті, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження всіх доказів і обмежив їх дослідженням наявних доказів що містяться в матеріалах справи, а також дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, пояснив, що обставини справи, викладені в обвинувальному акті вірно, просив суд застосувати до нього штраф, який він має можливість сплатити. Цивільний позов визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_4 від пояснень відмовилася, цивільний позов підтримала.

Суд, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, та інші письмові матеріали справи, уважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 125 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку; обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу винного, який каявся та визнав свою вину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики за місцем проживання, наявність обставин, що обтяжують покарання, думку учасників провадження, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді максимального розміру штрафу, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання заявленого у справі цивільного позову суд встановив таке.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, у якому вона просила суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні визнано потерпілою.

ОСОБА_4 вважає, що їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з нанесенням обвинуваченим їй тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад її здоров`я.

Вказувала, що у неї є малолітній син, за якого вона дуже переймалася під час переслідування та нанесення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень цивільним відповідачем, оскільки він був агресивним, а його дії свідчили про реальність реалізації його намірів.

Звертала увагу суду на те, що вона є педагогічним працівником та через те, що цивільний відповідач наніс їй тілесні ушкодженні в області обличчя, яке було понівечено, вона не могла ходити на роботу і проводити навчання в очному чи дистанційному режимі.

Унаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпіла не могла вести повноцінне життя, в тому числі і суспільне: спілкуватися з колегами, друзями і родичами, тривалий час не полишала будинок, бо боялася, що обвинувачений знову буде її переслідувати і завдасть нових страждань, втратила сон.

Протиправні дії обвинуваченого стали наслідком її великих моральних страждань та порушення нормальних життєвих зв`язків, здоров`я, психологічного клімату в родині, постійна депресія та психологічне пригнічення через постійні переслідування, страждання під час нанесення тілесного ушкодження та процес лікування до сих пір завдають їй значних моральних страждань.

У зв`язку з чим, обвинуваченим ОСОБА_5 , на думку потерпілої, завдано їй неймовірні душевні та моральні страждання (моральні збитки), які вона оцінила сумою у розмірі 10 000,00 гривень.

ОСОБА_4 вважає, що наявні всі чотири аспекти для стягнення моральної шкоди: наявність моральної шкоди; протиправність діяння того, хто її заподіяв; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням того, хто її заподіяв; наявність провини останнього в заподіянні шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений цивільний позов визнав та погодився відшкодувати потерпілій моральну шкоду у заявленому розмірі.

Частиною 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до частини шостої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки вище суд дійшов висновку про доведення факту вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_4 , то відповідно до статей 23, 1167 ЦК України потерпіла ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у її душевних стражданнях, завданих кримінальним правопорушенням, вчиненим обвинуваченим ОСОБА_5 . Негативні емоції цивільного позивача (потерпілої), на переконання суду, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого, а відтак завдали їй моральної шкоди.

Оцінюючи розмір, заявленої до відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Цивільний позивач (потерпіла) просила суд стягнути з обвинуваченого на її користь 10000,00 грн моральної шкоди. На думку суду, такий розмір відповідає вимогам та принципам розумності, виваженості та справедливості та підлягає стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.

Ураховуючи вищевикладене, зважаючи на визнання обвинуваченим цивільного позову, суд уважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Процесуальні витрати в даному кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. 50, 51, 53, 65-67, ч. 2 ст. 125 КК України, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 374, 376, 392-395, ч. 15 ст. 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та застосувати до нього покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому у порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Роз`яснити учасникам право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1