Справа № 307/2467/23
Провадження № 1-кс/307/372/23
УХВАЛА
15 червня 2023 року м.Тячів
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 13 червня 2023 року, близько 22 години, ОСОБА_4 , знаходячись у м. Тячів по вул. Голлоші на території дворогосподарства №10, умисно завдав один удар сокирою по лівій руці заступнику начальника СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_5 , який виконуючи свої службові обов?язки, прибув за вказаною адресою на виклик про вчинення домашнього насильства, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.
Слідчий зазначає, що 13 червня 2023 року в АДРЕСА_1 було проведено огляд місця події, у ході якого було виявлено та вилучено три кухонні ножі та сокиру, власником яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканка АДРЕСА_1 .
Слідчий зазначає, що з метою збереження речових доказів та знарядь вчинення злочину виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, а саме трьох ножів та сокири, власником якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.
Дослідивши клопотання та додані до нього документи, приходжу до висновку про необхідність його повернення прокурору, який погоджував клопотання для усунення недоліків виходячи з наступного.
Згідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
При цьому, за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
За приписами п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У даному клопотанні слідчим не зазначено ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, а саме: приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, чи відчуження вказаного майна.
Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, всі доводи в обґрунтування необхідності застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження зводяться лише до необхідності забезпечення збереження речових доказів.
Проте, в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання речовим доказом трьох ножів та сокири, на які слідчий просить накласти арешт.
Разом з цим, слідчий суддя зазначає, що з огляду на положення ст.. 98 КПК України, слідчий, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження речового доказу, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом.
За таких обставин, враховуючи, що до клопотання про арешт майна стороною обвинувачення не додано постанови про визнання майна речовим доказам в рамках кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість стороною обвинувачення зазначених у клопотанні доводів.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчим не конкретизовано та клопотання не містить виклад обставин на підтвердження того, що майно, яке за твердженням слідчого належить арештувати, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Окрім цього обгрунтовуючи заявлене клопотання та посилаючись на проведену слідчу дію, а саме огляд місця події від 13.06.2023, який проведений в м. Тячів по вул. Ш. Голлоші на території дворогосподарства №10 в ході якого було тимчасово вилучено майно, такого протоколу до матеріалів клопотання, не додає.
Згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Однак, із тексту клопотання слідчого вбачається, що таке складається з викладення змісту досудового розслідування, та посилання на ст. 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його слідчому, прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору , який його погодив, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.
Керуючись ст. ст. 98, 170-172 КПК України, слідчий суддя,
Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1