Справа № 175/4349/19
Провадження № 1-кп/175/211/19
Вирок

Іменем України

20 липня 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001363 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19 лютого 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.164 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.164 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 24.10.2008 року, є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно до свідоцтва про народження та № НОМЕР_2 від 27.10.2011 року є батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року у справі №2-175/2333/15-ц, та виданого на підставі нього виконавчого листа, ОСОБА_4 зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, порушуючи ч. 2 ст. 51, ч. 5 ст. 124 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України, згідно положень яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у період часу з 01.01.2019 по 01.10.2019 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своїх дітей (аліментів).

Так, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на невиконання вказаного судового рішення, ігноруючи вимоги головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 , про необхідність виконання аліментних зобов`язань, відповідно до довідки- розрахунку у період часу з 01.01.2019 по 01.10.2019 злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей, а саме: без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування протягом тривалого часу, працюючи у фізичних осіб-підприємців і приватних осіб і маючи тимчасовий заробіток, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей, у Дніпропетровський районний центр зайнятості на облік не став; не надавав матеріальної допомоги на утримання дітей, з ними не спілкувався та фактично самоусунувся від їх виховання.

Таким чином, ОСОБА_4 в період часу з 01.01.2019 по 01.10.2019, тобтс в сукупності 9 місяців, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей встановлених рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровсько області, чим допустив заборгованість в сумі 32 тис. 58 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав в повному обсязі та розповів, що має 2 двох дітей ОСОБА_4 , 2008 року народження, та ОСОБА_4 , 2011 року народження. Підтвердив, що у період з з 01.01.2019 по 01.10.2019 рік не сплачував аліментів на утримання дітей. Йому було відомо, що він вже був засуджений за несплату алемнтів дітям. На цей час він сплачує аліменти дітям, які знаходяться з потерпілою у Польщі. Просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Цивільний позов не заявляла, щодо призначення покарання поклалась на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.164 КК України, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Обставини, що пом`якшують поркарання є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_4 його ставлення до наслідків злочину, враховує щирє каяття та визнання вини, а також позицію органу обвинувачення та потерпілої та вважає можливим призначити покарання у виді 180 годин громадських робіт, передбаченому санкцією ч.2 ст.164 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Судові витрати та речові докази - відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.164 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді 180 (ста восьмидесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати та речові докази - відсутні.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1