КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 08 травня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, що тимчасово вилучене 16 лютого 2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:мобільний телефон чорного кольору марки Xiaomi моделі Note 7 з карткою пам`яті всередині «Kingston» формату Micro Sd на 16 Gb sG1624TWLN003001632 Imei -код (слот Sim 1): НОМЕР_1 , Imei -код (слот Sim 2): НОМЕР_2 ; предмет схожий на прозору використану пластикову пляшку з жовто - коричневого осадом всередині та на горлишку, обмотану фольгою, на дні якої також міститься осад, у прозорому пакеті; металевий предмет циліндричної форми довжиною близько п`яти сантиметрів на одному кінці з намотаною фольгою з маленькими отворами в ній та на дні з осадом.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання прокурора, накласти арешт на предмет схожий на прозору використану пластикову пляшку з жовто - коричневого осадом всередині та на горлишку, обмотану фольгою, на дні якої також міститься осад, у прозорому пакеті та металевий предмет циліндричної форми довжиною близько п`яти сантиметрів на одному кінці з намотаною фольгою з маленькими отворами в ній та на дні з осадом, а в накладені арешту на мобільний телефон чорного кольору марки Xiaomi моделі Note 7 з карткою пам`яті всередині «Kingston» формату Micro Sd на 16 Gb sG1624TWLN003001632 Imei -код (слот Sim 1): НОМЕР_1 , Imei -код (слот Sim 2): НОМЕР_2 - відмовити.

Представник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, зазначає, що слідчим суддею в порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, ч. 1 ст. 173 КПК України накладено арешт на майно, без достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу, без належного обґрунтування прокурором необхідності такого арешту, а також за відсутності ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження мобільного телефону.

Представник вважає, що згаданий раніше мобільний телефон не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а сам факт винесення слідчим постанови про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні, в тому числі без жодного обґрунтування його доказового значення, не може бути автоматичною підставою для накладення на нього арешту.

Зауважує, що мобільний телефон вилучено незаконно, оскільки ухвалою слідчого судді не надавався дозвіл на його вилучення. При цьому, ОСОБА_6 під час обшуку було надано слідчому логічний код доступу до телефону, що відображено у протоколі обшуку, що надавало можливість слідчому, в порядку ч. 6 ст. 236 КПК України, здійснити пошук, виявлення та фіксацію даних, що містилися на мобільному телефоні, на місці проведення обшуку, без його вилучення.

Також, зазначає, що в порушення ч. 2 ст. 100 КПК України слідчим не проводився огляд мобільного телефону.

Звертається в апеляційній скарзі увага і на те, що ОСОБА_6 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Учасники провадження у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання завчасно проінформовані. Від представника ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, апеляційну скаргу просить задовольнити. За таких обставин, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дане провадження за відсутності учасників провадження, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 11 жовтня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000352за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

Досудовим розслідуванням виявлено, що 30 вересня 2021 року невстановлені особи незаконно перемістили з КНР через митний кордон України у митному пункті пропуску Київської митниці Державної митної служби України (вантажний термінал ДП МА «Бориспіль») з приховуванням від митного контролю 2000 кг прекурсору «2-бром-1-(4-метилфеніл) пропан-1-он», тобто вчинили контрабанду прекурсорів в особливо великих розмірах.

16 лютого 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено наступне майно:мобільний телефон чорного кольору марки Xiaomi моделі Note 7 з карткою пам`яті всередині «Kingston» формату Micro Sd на 16 Gb sG1624TWLN003001632 Imei -код (слот Sim 1): НОМЕР_1 , Imei -код (слот Sim 2): НОМЕР_2 ; предмет схожий на прозору використану пластикову пляшку з жовто - коричневого осадом всередині та на горлишку, обмотану фольгою, на дні якої також міститься осад, у прозорому пакеті; металевий предмет циліндричної форми довжиною близько п`яти сантиметрів на одному кінці з намотаною фольгою з маленькими отворами в ній та на дні з осадом.

21 лютого 2023 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, що тимчасово вилучене у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000352 про накладення арешту на вищевказане майно, що тимчасово вилучене 16 лютого 2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання прокурора та дослідивши матеріали, додані до нього, прийшов до правильного висновку, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 від 16 лютого 2023 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, з матеріалів судового провадження убачається, що мобільний телефон чорного кольору марки Xiaomi моделі Note 7 з карткою пам`яті всередині «Kingston» формату Micro Sd на 16 Gb sG1624TWLN003001632 Imei -код (слот Sim 1): НОМЕР_1 , Imei -код (слот Sim 2): НОМЕР_2 , який вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 необхідний органу досудового розслідування для проведення експертного дослідження, що відповідає вимогам ст. 168 КПК України (т. 1 а.п. 94).

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 не є підозрюваними у кримінальному провадженні, - не спростовують висновків слідчого судді, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, що тимчасово вилучене 16 лютого 2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 ,врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Крім того, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково, якщо вказані особи доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження в апеляційній скарзі стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, що тимчасово вилучене 16 лютого 2023 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/6337/23 Справа №11-сс/824/2321/2023 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1