Номер провадження: 11-сс/813/990/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

цивільного позивача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 01 травня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000006 від 15 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01 травня 2023 року було задоволено клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 та накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , з забороною користування та вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно вказаної квартири.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання цивільного позивача про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги мотивував тим, що слідчий суддя не обґрунтував на підставі чого він дійшов висновку про те, що арештована квартира є об`єктом кримінально протиправних дій або набута протиправним шляхом.

При цьому власниця квартири ОСОБА_8 не є особою щодо якої здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, досудове розслідування триває більше трьох років жодній особі про підозру повідомлено не було, а заявник у кримінальному провадженні - ОСОБА_9 померла.

Цивільний позивач ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , просив залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Також зазначив, що існує ряд ризиків, що право власності на об`єкт нерухомості може бути передано іншим особам.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Представник власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Цивільний позивач ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Прокурор ОСОБА_10 звернувся до апеляційного суду з клопотанням в якому просив провести апеляційний без участі прокурора.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

За таких обставин, з огляду на положення ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу без участі прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням цивільного позивача та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбаченого, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 убачається, що в провадженні СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000006 від 15.01.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 , законним спадкоємцем якої є потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_7 , є власником нерухомого майна, яке розташоване в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16600043 від 21.01.2014 номер об`єкта нерухомого майна №01, номер запису про право власності №4368826 та договором куплі-продажу серія та номер 18899, виданий 03.11.2001, видавник - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 .

Під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_7 було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди». Підставою для залучення до кримінального провадження фізичної особи як цивільного позивача є дані про те, що їй кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.

Відповідно до матеріалів зазначеного кримінального провадження, у витягу з реєстру прав та їх обтяжень №44705270 від 03.07.2019 року, номер об`єкта нерухомого майна №01 посадова особа Холоднобалківської сільскої ради Біляївського району в особі державного реєстратора ОСОБА_12 , інші особи ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_15 зловживаючи своїми службовими повноваженнями державного реєстратора, не маючи жодних законних підстав, діючи умисно: згідно розподілених ролей, реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння, шляхом шахрайства квартирою. З метою одержання неправомірної вигоди для себе та для інших осіб, всупереч інтересам та правам ОСОБА_16 без відповідної згоди законного власника, та не маючи законних підстав та необхідних документів, здійснили неправомірну зміну реєстрації власника квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває у власності та фактично належить ОСОБА_9 згідно договору купівлі-продажу від 03.11.2001.

У подальшому 21.08.2019, діючи згідно розподілених ролей, реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння, шляхом шахрайства, кв. АДРЕСА_1 , що належить по праву власності потерпілій ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 передали ОСОБА_14 та ОСОБА_15 витяг з «Державного реєстру речових прав та обтяжень на нерухоме майно» №44705270 від 03.07.2019, номер об`єкта нерухомого майна №01 згідно з яким власником вищевказаної квартири безпідставно та незаконно зазначалась ОСОБА_8 . Крім того ОСОБА_8 передала ОСОБА_14 та ОСОБА_15 нотаріально посвідчену довіреність на представлення її інтересів, що дало змогу ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 (цими документами злочинці мали намір створити видимість законності своїх дій) незаконного заволодіння шляхом шахрайства квартирою, здійснивши розбійний напад вчиняючи фізичну розправу та страшенний психологічний тиск з застосуванням тортур, погрожуючи пістолетами з ціллю проникнення та захоплення квартири через балкон та вікно п`ятого поверху, з метою фізичного та фактичного виселення потерпілої ОСОБА_9 з квартири, що спричинило тяжкі наслідки здоров`ю за умови психологічного та фізичного насильства ОСОБА_9 та спричинило матеріальні збитки ОСОБА_9 в сумі 3433800 грн. (три мільона чотириста тридцять три тисячі вісімсот гривень). Звіт про оцінку майна №192401 від 10.06.2019.

За допомогою заздалегідь підготовленого для вчинення злочину альпіністського споряження та слюсарного інструменту, проникли скрізь дах та балкон квартири на п`ятому поверсі до приміщення квартири. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи протиправно, з безмежно особливою зухвалістю, жорстокістю і цинізмом, усвідомлюючи характер своїх дій, та бажаючи їх настання, з метою досягнення своєї мети та подолання опору особи, яка чинила опір, а саме - ОСОБА_16 , продовжуючи висловлювати погрози фізичної розправи, використовуючи фізичну та численну перевагу, повалили ОСОБА_9 на підлогу, де схопивши її разом з двох сторін за руки та ноги, стали тягнути до виходу з квартири та припинили свої протиправні дії тільки після винесення ОСОБА_9 за межи квартири та навіть під`їзду на вулицю до придомової території буд. АДРЕСА_2 . Де її і знайшла сусідка ОСОБА_18 ..

За заявою потерпілої ОСОБА_9 від 21.08.2019 були внесені відомості до ЄРДР №0002078 від 22.08.2019 за ч.2 ст.162 КК України.

Надалі за заявою потерпілої ОСОБА_9 від 15.01.2020 були внесені відомості до ЄРДР №0000006 від 16.01.2020 за ч.3 ст.365-2 та ч.4 ст.190 КК України.

07.04.2020 слідчий СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_19 встановив факт того, що квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 є предметом злочинного посягання та є важливим речовим доказом по даному кримінальному провадженні та постановив визнати об`єкт нерухомого майна речовим доказом по кримінальному провадженню №0000006 від 16.01.2020.

В подальшому слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси було накладено арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить громадянці ОСОБА_8 з метою заборони розпорядження цим майном, для недопущення його відчуження, з метою збереження вказаного майна в якості речового доказу у кримінальному проваджені.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_9 , заздалегідь заповівши ОСОБА_7 , вищезазначену квартиру. ОСОБА_7 було визнано потерпілим, про що свідчить повідомлення згідно листа вих.№4/1-Т-2452 від 15.11.2021 заступника начальника СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_20 .

В серпні ОСОБА_7 стало відомо, що згідно розподілення своїх обов`язків особи ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (відносно нього скеровано до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006388, але відсутні належні запобіжні заходи), ОСОБА_14 , який притягнутий до кримінальної відповідальності та у Малиновському суді слухається судова справа згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0006388, спланували повторно захватати квартиру та потім поспішно її продати чи знову перереєструвати згідно нової «Поступки прав вимоги», з метою зняти з ОСОБА_8 відповідальність, щоб з таких підстав значно ускладнити чи унеможливити розслідування відкритого кримінального провадження.

Отже, організоване злочинне групування, кероване ОСОБА_14 та ОСОБА_8 планували вчинити усі необхідні дії з метою подальшого незаконного відчуження, переоформлення, перереєстрації даного майна та позбавлення законного власника права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. .

У разі якщо ОСОБА_8 відчужить спірне нерухоме майно, це може ускладнити процес досудового розслідування кримінального провадження та призвести до втрати, або спотворення необхідних для кримінального провадження речових доказів - предмету самого злочину, а також унеможливить у подальшому відшкодування шкоди потерпілому, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Так згідно оцінки вартість квартири АДРЕСА_1 від 10 червня 2019 року, звіт №192401, потерпілій ОСОБА_9 завдана матеріальна шкода у розмірі 3433800 грн (три мільони чотириста тридцять три тисячі вісімсот гривень).

Неправомірна та незаконна реєстрація квартири АДРЕСА_1 , що існує до теперішнього часу за ОСОБА_21 та злочинним групуванням кримінальних осіб ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 несе в собі великі ризики, у зв`язку з чим не вжиття термінових заходів забезпечення у кримінальному провадженні арешту може ускладнити встановлення справедливості та розкрадання майна справжнього законного власника.

20.12.2021 адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 до Приморського районного суду м. Одеси було подано клопотання про скасування накладеного раніше арешту від 04.12.2020 на згадану квартиру, яке в подальшому було задоволено.

04.07.2022 ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області було повідомлено ОСОБА_7 про те, що матеріали кримінального провадження №0000006 від 16.01.2020 за ч.3 ст.365-2 та ч.4 ст.190 КК України відправлені до Приморської окружної прокуратури м. Одеси для визначення нової підслідності.

Також листом від 09.12.2022 №48-279-20,№52-9193вих-22 заступником керівника Приморської окружної прокуратури ОСОБА_22 ОСОБА_7 було повідомлено, що постановою прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_23 від 12.07.2022 у кримінальному провадженні №0000006 визначено підслідність та кримінальне провадження направлено до слідчого відділення відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області для проведення подальшого досудового розслідування.

Наразі досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, у зв`язку з чим, на думку ОСОБА_7 , скасування арешту з вищезазначеної квартири було передчасним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що відсутні обґрунтування того, що арештована квартира є об`єктом кримінально протиправних дій або набута протиправним шляхом.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що досудове розслідування триває більше трьох років жодній особі про підозру повідомлено не було, а заявник у кримінальному провадженні - ОСОБА_9 померла, оскільки ОСОБА_7 є її правонаступником, що убачається з матеріалів, доданих до клопотання.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.3 ст.171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі №753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так, слідчим суддею встановлено, що, на теперішній час, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 в рамках кримінального провадження №0000006 визнана речовим доказом.

Апеляційний суд погоджується з думкою слідчого судді про те, що метою накладення арешту є збереження вказаного нерухомого майна в якості забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею не дотримано вимоги ч.4 ст.173 КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, а тому слідчий суддя безпідставно вийшов за межі клопотання цивільного позивача, який просив заборонити розпорядження майном, що зазначене у клопотанні, без встановленням заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно вказаного майна.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що власниця квартири ОСОБА_8 не є особою щодо якої здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 в частині заборони користуватися квартирою власнику ОСОБА_24 , право власності якої на теперішній час не скасовано.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржену ухвалу слідчого судді необхідно скасувати та постановити нову, якою частково задовольнити клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , з встановленням заборони розпоряджатися вказаною квартирою.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 - частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01 травня 2023 року, якою задоволено клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 та накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , з забороною користування та вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно вказаної квартири, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 .

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною розпорядження цією квартирою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4