09.06.2023
Справа № 642/1672/23
Провадження № 1-кс/642/1674/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000461 від 04.07.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1, 2 ст. 204, ч. 1 ст. 199 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотання про скасування арешту майна. Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2023 року у справі № 642/1672/23Провадження № 1-кс/642/1175/23, накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на наступне майно:

-11 (одинадцять) ємностей (пластикових пляшок) об`ємом 5 літрів з рідиною з характерним запахом спирту;

-4 (чотири) ємності (бідони) об`ємом 40 літрів з рідиною з характерним запахом спирту;

-мобільний телефон Samsung Galaxy S8+ з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , без сім-карт мобільного оператора зв`язку;

-грошові кошти Українська гривня та Євро на загальну суму 90500 гривень (купюри номіналом 500 гривень у кількості 181 шт.) та 9390 Євро (купюри номіналом 200 Євро у кількості 10 шт., номіналом 100 Євро у кількості 63 шт., номіналом 50 Євро у кількості 20 шт., номіналом 20 Євро у кількості 4 шт. та номіналом 10 Євро у кількості 1 шт.);

-4 (чотири) ємності (каністри) об`ємом 20 літрів з рідиною з характерним запахом спирту;

- 3 (три) картонні коробки з 7 (сімома) ємностями (пластиковими пляшками) об`ємом 5 літрів з рідиною з характерним запахом спирту.

Заявник вказує, що 9000 Євро ОСОБА_5 одержав від заявника як завдаток для купівлі належного ОСОБА_5 автомобіля, що підтверджується відповідною розпискою, звітом про оцінку транспортного засобу, проведений за три тижні до проведення обшуку, що підтверджує наявність наміру та домомвленостей щодо продажу автомобіля. Вказує, що поки не виконано основне зобов`язання, предмет завдатку є його власністю. Також заявник вказує, що він не має жодного відношення до кримінального провадження №0000461 від 04.07.2022, вилучені гроші не мають відношення до вказаного кримінального провадження. Заявник поислається на те, що вилучені кошти не відповідають ознакам речових доказів у даному кримінальному провадженні, тому заявник просить скасувати арешт на грошові кошти у розмірі 9000 Євро, які належать ОСОБА_4 , та повернути їх власнику.

У судове засідання заявник не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю, вказане клопотання підтримує з підстав зазначених у ньому, та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні щодо клопотання про скасування арешт майна заперечив, та просив у задоволенні клопотання відмовити з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває у провадженні, досудове розслідування триває, усі обставини вчинення кримінальних правопорушень встановлюються, проводяться експертизи. У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені кошти отримані саме від незаконної діяльності щодо здійснення необлікованого виготовлення алкогольних напоїв без сплати відповідних податків, маркування продукції підробленими марками акцизного податку, а також реалізації продукції за готівкові кошти, що спричинило державним інтересам тяжкі наслідки, розмір яких встановлюється. Вилучені грошові кошти визнані речовими доказами. У разі скасування арешту це призведе до їх приховування та втрати. Вважає, що доводи заявника та раніше вказані ОСОБА_5 , є фіктивною спробою завести суд в оману, щодо походження вказаних коштів, адже викликає сумнів потреба сплати завдатку у такому розмірі. Обгрунтованість арешту майна була предметом розгляду суду апеляційної інстанції, та ухвала слідчого судді залишена без змін. На теперішній час слідчими вживаються заходи для забезпечення проведення у кримінальному провадженні всіх необхідних судових експертиз для підтвердження обставин злочину та для визначення обсягу завданої шкоди державі.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно доч.1ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2023 року накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на наступне майно:

-11 (одинадцять) ємностей (пластикових пляшок) об`ємом 5 літрів з рідиною з характерним запахом спирту;

-4 (чотири) ємності (бідони) об`ємом 40 літрів з рідиною з характерним запахом спирту;

-мобільний телефон Samsung Galaxy S8+ з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , без сім-карт мобільного оператора зв`язку;

-грошові кошти Українська гривня та Євро на загальну суму 90500 гривень (купюри номіналом 500 гривень у кількості 181 шт.) та 9390 Євро (купюри номіналом 200 Євро у кількості 10 шт., номіналом 100 Євро у кількості 63 шт., номіналом 50 Євро у кількості 20 шт., номіналом 20 Євро у кількості 4 шт. та номіналом 10 Євро у кількості 1 шт.);

-4 (чотири) ємності (каністри) об`ємом 20 літрів з рідиною з характерним запахом спирту;

- 3 (три) картонні коробки з 7 (сімома) ємностями (пластиковими пляшками) об`ємом 5 літрів з рідиною з характерним запахом спирту.

Арешт накладено в рамках кримінального провадження №0000461 від 04.07.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1, 2 ст. 204, ч. 1 ст. 199 КК України, яке перебуває у провадженні Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обґрунтованість арешту визначається: наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; відповідністю майна, на яке накладено арешт, його меті; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди) - обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Так, в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2023 року таким обставинам надавалася оцінка під час накладення арешту майна, та накладено арешт на вилучене майно з метою збереження речових доказів, в тому числі і на грошові кошти.

Разом з тим, у судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про зворотнє.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що при накладенні арешту слідчий суддя вказував на достатність підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на майно.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Під час розгляду клопотання про арешт майна прокурором було доведено існування обставин, які передбачені п.1 ст. 170 КПК України.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Існують ризики того, що у разі не накладення арешту можливо відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

Вимоги арешту майна, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя зазначає, що арешт майна накладено у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи заявника, що арешт накладено необгрунтовано не приймаються.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту, оскільки він накладений обґрунтовано з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доказів, що в органу досудового розслідування відпала потреба у накладеному арешті, слідчому судді не надано.

При цьому, прокурор у судовому засіданні категорично заперечував проти скасування арешту на грошові кошти, адже за обставинами кримінального правопорушення, незаконно виготовлена алкогольна продукція реалізовувалась в тому числі за готівкові кошти, за версією органу досудового розслідування ці кошти безпосередньо отримані від злочинної діяльності - реалізації неправомірно виготовленої алкогольної продукції у великих розмірах з підробленими марками акцизного податку.

Слідчий суддя зазначає, що при виявлені грошових коштів їх неможливо ідентифікувати та встановити їх походження.

Досудове розслідування триває, обставини, на які посилається заявник в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

При цьому слідчий суддя враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що існує необхідність арешту майна на даний час з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому клопотання про скасування арешту майна є передчасним та в його задоволенні слід відмовити.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту майна не позбавляє особу права повторно звернутись до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 174,175, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000461 від 04.07.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1, 2 ст. 204, ч. 1 ст. 199 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1