Справа № 953/4412/23
н/п 1-кс/953/5762/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання представника власників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000534 від 18.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_7 ,

власників майна - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника власників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000534 від 18.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, яке було вилучено під час проведення обшуку 12.06.2023 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме : Ноутбук чорного кольору Lenovo ideaPad s-145-15 API, s/n PF25GPDS; Флеш носій марки Kingston з ідентифікуючими ознаками № НОМЕР_1 ; Флеш носій GoodRam об`ємом 16 Gb без ідентифікуючих ознак; Флеш носій Art Lether об`ємом 8 Gb без ідентифікуючих ознак; Флеш носій Transcend об`ємом 32 Gb без ідентифікуючих ознак; Флеш носій чорного кольору з помаранчевим вушком без ідентифікуючих ознак; Флеш носій Sandisk з ідентифікуючими ознаками № НОМЕР_2 ; Накопичувач Verbatim, model № НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 ; Мобільний телефон марки «Мі» модель «М1803Е1А» з ІМЕІ: НОМЕР_5 та ІМЕІ2: НОМЕР_6 та Sim картами з номерами мобільних терміналів НОМЕР_7 та НОМЕР_8 ; Мобільний телефон марки «Nokia» серійний номер: НОМЕР_9 та Sim картою з номером мобільного терміналу НОМЕР_10 ; Мобільний телефон марки «Nokia» серійний номер: НОМЕР_11 та Sim картою з номером мобільного терміналу НОМЕР_12 ; Мобільний телефон марки «Lenovo» з ІМЕІ: НОМЕР_13 ІМЕІ 2: НОМЕР_14 без Sim карток; Стартовий пакет Vodafone з номером мобільного телефону НОМЕР_15 з Sim картою всередині № 84 6; Стартовий пакет Vodafone з номером мобільного телефону НОМЕР_16 з Sim картою всередині № НОМЕР_25; Банківська карта № НОМЕР_17 ; Банківську карту № НОМЕР_18 ; Банківську карту № НОМЕР_19 ; Банківську карту № НОМЕР_20 . За місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: Мобільний телефон марки «iphone» модель «14 pro max» з ІМЕІ: НОМЕР_21 та ІМЕІ2: НОМЕР_22 та Sim картою з номером мобільного терміналу НОМЕР_23 .

У клопотанні представник посилається на те, що кримінальне провадження № 0000534 від 18.04.2023 року триває понад 4 місяці, власники майна не є особами, яким повідомлено про підозру, матеріали досудового розслідування не містять даних здійснення стороною обвинувачення огляду вилучених предметів, встановленення факту не можливості копіювання усієї інформації, що в них знаходиться упорядку передбаченому КПК України. Отже станом на дату звернення з колопотанням у сторони обвинувачення відсутня об`єктивна необхідність утримувати вилучені підчас обшуку речі та предмети, оскільки матеріали досудового розслідування не містять відомостей, що підтверджують належність вилучених предметів до речових доказів. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. При такому положенні заявник вважає, що необхідність у збереженні подальшого арешту відпала. Також зазначає, що арешт вказаних речей позбавляє його довірителей у повній мірі користуватись майном.

В судовому засіданні представник заявників адвокат ОСОБА_5 , наполягав на задоволенні клопотання, з підстав зазначених у ньому.

Прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що не заперечує щодо скасування арешту на вилучені під час обшуку Sim карти, банківські карти, проте заперечувала щодо скасування арешту в іншій частині зазначивши, що по даному кримінальному провадженні досудове розслідування триває чотири місяці, однак з часу проведення обшку з 12.06.2023 року минуло два місяці, не зважаючи на великий кількісний склад групи слідчих, наразі у зв`язку з війсковим станом, навантаження на слідчих СБУ є дуже велике, крім того, інформація яка міститься у вилучених речех є прєдметом експертного дослідження, призначеного постановою слідчого 14.08.2023 року, у звязку з чим, просила відмовиту у задоволенні клопотання в цій частині.

Слідчий суддя, дослідивши подане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000534 від 18.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, надані прокурором в частині призначення постановою слідчого 14.08.2023 року експертизи ком`ютерної техніки та програмних продуктів, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000534 від 18.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.06.2023 року в межах розслідування кримінального провадження № 0000534 від 18.04.2023 накладено арешт на вище перелічене майно, яке вилучено під час проведення обшуку 12.06.2023 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Постановою від 14.08.2023 року слідчим 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000534 від 18.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, призначенно експертизу ком`ютерної техніки та програмних продуктів, на проведення якої експерту передано вилучені у хлді обшуку речі.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, його захисника, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Водночас заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України)

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою: 1) забезпечення збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони, зокрема, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Статтею 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: (1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Частинами 1, 2 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи питання про скасування арешту майна, слідчий суддя зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Під час судового розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею встановлено, що в подальшому відпала потреба у застосуванні такого заходу, як арешт майна - Sim карти з номерами мобільних терміналів НОМЕР_7 та НОМЕР_8 ; Sim карти з номером мобільного терміналу НОМЕР_10 ; Sim карту з номером мобільного терміналу НОМЕР_12 ; Стартового пакету Vodafone з номером мобільного телефону НОМЕР_15 з Sim карти в середині № НОМЕР_24 ; Стартового пакету Vodafone з номером мобільного телефону НОМЕР_16 з Sim карти в середині № НОМЕР_25 ; Банківську карту № НОМЕР_17 ; Банківську карту № НОМЕР_18 ; Банківську карту № НОМЕР_19 ; Банківську карту № НОМЕР_20 , що належать ОСОБА_3 . Sim карту з номером мобільного терміналу НОМЕР_23 , що належить ОСОБА_4 , про що зазначено прокурором.

Означене дає підстави для висновку, що на даний час таке втручання держави не відповідає принципам пропорційності, справедливої рівноваги між інтересами суспільства і правом особи на мирне володіння своїм майном та призводить до невиправданого обмеження права власності.

Разом із цим, слідчий суддя зазначає, що до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950), учасником яких є України. Статтею 1 Протоколу № 1 (1952) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання прредставника володільців майна ОСОБА_5 ,

Разом з тим згідно з ч.2 ст.168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Прокурором під час звернення з клопотанням про арешт майна було обгрунтовано необхідність накладення арешту на вилучені мобільні телефони, ноутбук, флеш носії, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, наявна постанова слідчого про визнання їх речовими доказами, призначено експертизу ком`ютерної техніки та програмних продуктів, є необхідність у її проведенні.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя вважає необхідним в цій частині клопотання про скасування арешту майна відмовити.

Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає наявності будь-яких негативних наслідків, які б переважали інтереси держави, а тому таке втручання у права та інтереси власника майна є виправданим.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Враховуючи, що вилучені речі можуть містити відомості, які не мають значення для даного кримінального провадження, та необхідні особам для забезпечення своїх соціальних потреб, з метою запобігання надмірного обмеження права власності, слідчий суддя покладає на прокурора обов`язок після зняття за участю спеціаліста інформації з вилучених речей та проведення судових експертиз зазначеного майна повернути їх власнику.

Керуючись ст. ст. 170-178, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000534 від 18.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України про арешт майна, - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.06.2023 р. у справі №953/4412/23 на наступне майно: Sim карту з номерами мобільних терміналів НОМЕР_7 та НОМЕР_8 ; Sim карту з номером мобільного терміналу НОМЕР_10 ; Sim карту з номером мобільного терміналу НОМЕР_12 ; Стартовий пакет Vodafone з номером мобільного телефону НОМЕР_15 з Sim картою всередині № 84 6; Стартовий пакет Vodafone з номером мобільного телефону НОМЕР_16 з Sim картою всередині № НОМЕР_25; Банківську карта № НОМЕР_17 ; Банківська карта № НОМЕР_18 ; Банківська карта № НОМЕР_19 ; Банківська карта № НОМЕР_20 , що належать ОСОБА_3 . Sim карту з номером мобільного терміналу НОМЕР_23 , що належить ОСОБА_4 .

Зобов`язати прокурора після проведення експертизи, вилучені 12.06.2023 в ході проведення обшуку та арештовані: Ноутбук чорного кольору Lenovo ideaPad s-145-15 API, s/n PF25GPDS; Флеш носій марки Kingston з ідентифікуючими ознаками № НОМЕР_1 ; Флеш носій GoodRam об`ємом 16 Gb без ідентифікуючих ознак; Флеш носій Art Lether об`ємом 8 Gb без ідентифікуючих ознак; Флеш носій Transcend об`ємом 32 Gb без ідентифікуючих ознак; Флеш носій чорного кольору з помаранчевим вушком без ідентифікуючих ознак; Флеш носій Sandisk з ідентифікуючими ознаками № НОМЕР_2 ; Накопичувач Verbatim, model № НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 ; Мобільний телефон марки «Мі» модель «М1803Е1А» з ІМЕІ: НОМЕР_5 та ІМЕІ2: НОМЕР_6 ; Мобільний телефон марки «Nokia» серійний номер: НОМЕР_9 та Мобільний телефон марки «Nokia» серійний номер: НОМЕР_11 та Мобільний телефон марки «Lenovo» з ІМЕІ: НОМЕР_13 ІМЕІ 2: НОМЕР_14 без Sim карток, що належать ОСОБА_3 , передати власнику на відповідальне зберігання; Мобільний телефон марки «iphone» модель «14 pro max» з ІМЕІ: НОМЕР_21 та ІМЕІ2: НОМЕР_22 , що належать ОСОБА_4 , передати власнику на відповідальне зберігання;

В задоволенні іншої частини відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21.08.2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1