УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року

м. Київ

справа № 738/2153/18

провадження № 51-2915ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області та рішення Чернігівського апеляційного суду,

встановив:

За вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2019 року засуджено:

ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі ? КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років із конфіскацією всього належного йому майна, за ч. 3 ст. 289 КК ? до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років із конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років із конфіскацією всього належного йому майна, за ч. 3 ст. 289 КК ? до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років із конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років із конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарань, призначених за вказаним вироком та попереднім вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2018 року, визначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 14 років із конфіскацією всього належного йому майна.

Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 1 червня 2020 року вирок суду першої інстанції залишив без зміни.

Постановою Верховного Суду від 2 грудня 2020 року вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 1 червня 2020 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінено та виключено з мотивувальної частини судових рішень посилання як на докази фактичні дані, які містяться у відеозаписі проведення негласної слідчої (розшукової) дії ? аудіо-, відеоконтролю особи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 10 жовтня 2018 року та протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 жовтня 2018 року, за участю ОСОБА_7 .

В іншій частині вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання правил цієї статті.

Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого (ст. 414 КПК).

Насамперед у касаційній скарзі не конкретизовано, які саме рішення оскаржуються, дати їх прийняття, суть та по якому рішенню засуджений просить поновити строк на оскарження.

Крім цього, засуджений, вказуючи на порушення вимог кримінального процесуального закону у касаційній скарзі не конкретизував їх та не навів обґрунтування з огляду на положення статей 412-414 КПК.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає цю скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судом під час ухвалення судового рішення, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Також Верховний Суд акцентує увагу, що засуджений може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 2 червня 2011 року за місцем перебування, у тому числі знаходження установи, в якій особа тримається під вартою або відбуває покарання.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області та рішення Чернігівського апеляційного суду залишити без руху і надати строк для усунення недоліків у касаційній скарзі протягом 15 днів зі дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3