Провадження №: 1-кп/752/1629/23
У Х В А Л А

Іменем України

03.07.2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання кримінального провадження №0000044 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2022 року клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження задоволено. Кримінальне провадження №0000044, дані про яке 16.01.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, закрито на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України; клопотання сторони захисту про повернення прокурору обвинувального акту залишено без розгляду; у задоволені клопотання про зміну запобіжного заходу - відмовлено; після набрання законної сили ухвалою суду запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , застосовний на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2019 у справі № 757/5958/19-к у вигляді застави в розмірі 500 тис. гривень, припинено; цивільний позов ОСОБА_6 залишено без розгляду, роз`яснивши потерпілому право на подачу позовної заяви в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.04.2023 року апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - задоволено; ухвалу підготовчого судового засідання Голосіївського районного суд міста Києва від 13 вересня 2022 року, якою кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 16.01.2019 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, закрите на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, - скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

27.04.2023 року ухвалою суду кримінальне провадження №0000044 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, призначене до підготовчого судового засідання в новому складі суду.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із тим, що після повідомлення ОСОБА_3 про підозру, закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, а обвинувальний акт був складений та надійшов до суду поза межами строку досудового розслідування. Вказав, що враховуючи, те що строк досудового розслідування було продовжено до 06.08.2019 року, а з 26.07.2019 по 20.09.2019 тривало ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, останнім днем було 02.10.2019 року. Вказує, що обвинувальний акт було складено та затверджено прокурорм 03.10.2019 року, а 04.10.2019 року йому та обвинуваченому під розписку вручено копії обвинувального акту. Зазначає, що всі дії виконані органом досудового розслідування після 02.10.2019 року, а саме складення, затвердження та вручення обвинувального акту здійснено поза межами строку досудового розслідування, а тому, на думку захисника, є всі підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Про вказані факти він усно повідомив прокурора під час отримання вказаного обвинувального акту 04.10.2019 року. Саме у зв"язку з з"ясуванням прокурором даного факту і виникла ситуація щодо штучного продовження строків досудового розслідування шляхом надання матеріалів для ознайомлення іншому захиснику, хоча фактично сторона захисту закінчила ознайомлення 20.09.2019 року. Про штучність вказаної ситуації свідчить і те, що повідомлення про відкриття матералів досудового розслідування захисникам та обвинуваченому мають однакові вихідні номери, крім того - наявність двох обвинувальних актів.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Прокурор просив залишити обидва клопотання без задоволення, надавши письмові заперечення. Крім того, вказав, що строки досудового розслідування не порушені, чому захисник ОСОБА_8 не був ознайомлений з матеріалами досудового розслідування до 03.10.2019 року, йому невідомо. Наявність двох обвинувальних актів пояснив бажанням сторони обвинувачення забезпечити право на захист всіх представників сторони захисту. Також, на питання суду прокурор підтвердив, що дії ОСОБА_3 за. ч. 4 ст. 189 КК України кваліфіковані за такою кваліфікуючою ознакою як завдання майновой шкоди в особливо великих розмірах.

Потерпілий ОСОБА_6 надіслав до суду клопотання, в якому просив справу розглядати без його присутності у зв"язку з сімейними та робочими обставинами.

Відповідно до вимог ст.ст. 314-315 КПК України, суд зобов"язаний в будь-якому випадку розглянути клопотання сторін та прийняти відповідне рішення. Наявність ухвали Київського апеляційного суду із врахуванням клопотання сторони захисту, що містить в собі доводи, які раніше не надавались суду першої інстанції, а також позицію сторони обвинувачення, яка також вказувала на необхідність розгляду клопотань сторони захисту судом, суд, керуючись принципами незалежності, безпосередності, диспозитивності, вважає за доцільне вирішити клопотання сторони захисту.

Заслухавши сторін, вивчивши клопотання захисника про закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд дійшов наступних висновків.

Так, згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення ч. 1 ст. 21 КПК України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Розумність строків - є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У Параграфі 1 Глави 24 КПК України розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Частина 2 ст. 113 КПК України передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 ст. 219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику.

Приписами ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Тобто, суд може проводити розгляд кримінального провадження лише щодо особи, якій висунуто обвинувачення. При цьому, висунення обвинувачення повинно бути проведено у законодавчо визначений процесуальний спосіб, що передбачає: вчинення такої дії компетентною особою та в межах строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Із матеріалів справи вбачається, що 16.01.2019 року до ЄРДР під №0000044 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

05.02.2019 ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України. У той же день ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Постановою першого заступника Генерального прокурора від 26.03.2019 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до 3-х місяців, тобто до 06.05.2019 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2019 року строк досудового розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000044 було продовжено до трьох місяців, тобто до 06.07.2019 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2019 року строк досудового розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000044 було продовжено до шести місяців, тобто до 06.08.2019 року.

23.07.2019 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на ч. 4 ст. 189 КК України.

26.07.2019 року слідчий за дорученням прокурора повідомив стороні захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

20.09.2019 року сторона захисту ознайомилась із матеріалами досудового розслідування та речовими доказами.

03.10.2019 року слідчим ОСОБА_9 складено обвинувальний акт, який затверджено прокурором ОСОБА_10 , який був вручений стороні захисту 04.10.2019 року та який до суду не направлено (т. 1 а.с. 179-203).

08.10.2019 року захисник ОСОБА_8 після складання обвинувального акту ознайомився із матеріалами досудового розслідування та речовими доказами.

09.10.2019 року прокурором ОСОБА_10 складено обвинувальний акт, який 11.10.2019 року надійшов до Голосіївського районного суду м. Києва. (т. 1 а.с. 204-228).

Ні стороною обвинувачення в судовому засіданні та в апеляційній скарзі, ні стороною захисту в судовому засіданні, в клопотаннях та запереченнях до клопотань не оспорюється, а навпаки підтверджується той факт, що сторона захисту почала ознайомлюватись з матеріалами справи саме 26.07.2019 року, тобто в день, коли стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України, зокрема, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Отже, період з моменту повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування у порядку, визначеному ст. 290 КПК України, та відкриття матеріалів провадження для ознайомлення у строки досудового розслідування не включається. Проте факт завершення досудового розслідування має бути належно підтверджений, як і факт повідомлення цієї інформації стороні захисту. Тобто у строк досудового розслідування не включається весь період часу з моменту направлення або безпосереднього вручення такого повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування до моменту закінчення ознайомлення цієї сторони з матеріалами досудового розслідування (постанова Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі №758/12538/20, провадження №51-3811км21).

Враховуючи те, що фактичний строк продовження досудового розслідування мав би закінчитись 06.08.2019 року, із врахуванням 11 днів, тобто на момент початку ознайомлення сторони захисту з 26.07.2019 року року залишок строку складав 11 днів. Таким чином, після дня завершення ознайомлення з матеріалами справи, тобто з 20.09.2019 року, із врахуванням залишку строку, строк досудового розслідування сплинув 02.10.2019 року.

Тобто всі подальші дії сторони обвинувачення, після 02.10.2019 року, такі як складання обвинувального акту 03.10.2019 року, який, слід зазначити був вручений стороні захисту 04.10.2019 року, проте не був направлений до суду, ознайомлення захисника ОСОБА_8 з матеріалами досудового розслідування та речовими доказами 08.10.2019 року, складення прокурором ОСОБА_10 обвинувального акту 09.10.2019 року, вручення стороні захисту такого акту 10.10.2019 року, надходження обвинувального акту до Голосіївського районного суду м. Києва 11.10.2019 року, складення прокурором ОСОБА_10 03.02.2020 року обвинувального акту в новій редакції і надходження його до суду 05.02.2020 року відбулися поза межами строку досудового розслідування.

Доводи прокурора про те, що ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стороною захисту відбувались в період з 26.07.2019 року по 08.10.2019 року, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ознайомились з 26.07.2019 по 20.09.2019 року, а ОСОБА_8 ознайомлювався з 26.07.2019 року по 08.10.2019 року, суд відхиляє з огляду на наступне.

Як вбачається з наданих стороною захисту додатків на обґрунтування своєї позиції, що містяться в матеріалах справи (т. 2 а.с. 25), повідомлення в порядку статті 290 КПК від 26.07.2019 року сторона захисту отримали 26.07.2019 року. Крім того, даний факт ніким не оспорювався. Дата про надання доступу та ознайомлення захисника ОСОБА_8 - 08.10.2019 року із врахуванням складання обвинувального акту 03.10.2019 року та вручення його стороні захисту ОСОБА_3 04.10.2019 року знаходиться поза межами строку досудового розслідування та не береться судом до уваги.

З огляду на викладене, складання обвинувального акту, надання його стороні захисту та направлення його до суду здійснено поза межами строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000044, який закінчився 02.10.2019 року, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування не є простою формальністю.

Передбачення процесуальним законом обов`язку прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру звернутися до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження - є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбаченого ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК України, що підтверджується усталеною практикою Європейського суду з прав людини.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання сторони захисту та наявності підстав для закриття кримінального провадження №0000044 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

При цьому, суд переконаний, що злочин, який інкримінуються ОСОБА_3 не належить до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи з огляду на наступне.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Кримінального касаційного суду Верховного Суду від 13 лютого 2023 року в справі № 932/8842/20, щодо застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд зазначає, що поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» потребує свого тлумачення. Задля вирішення цього питання слід звернутись як до доктринальних положень кримінального права, так і врахувати позитивні зобов`язання нашої держави відповідно до Конституції України й Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, доктрина кримінального права виходить із того, що всі склади кримінальних правопорушень за характером їх структури поділяються на дві категорії: прості та складні (ускладнені).

До простих складів зазвичай відносять ті, які містять ознаки одного суспільно небезпечного діяння, що посягає на один об`єкт. Такими прикладами простих складів є більшість кримінальних правопорушень, передбачених розділом ІІ Особливої частини КК.

У той же час одним із видів складного (ускладненого) кримінального правопорушення, є склад, законодавча конструкція якого передбачає наявність двох і більше (обов`язкових чи факультативних) об`єктів посягання, один із яких є основним, а інший(і) - додатковим(и) в складі поліоб`єктного кримінального правопорушення. Виходячи з основного об`єкта, як відомо, здійснена класифікація усіх кримінальних правопорушень (із їх структуризацією) у відповідних розділах Особливої частини КК та диференціація кримінальної відповідальності. Проте додатковий об`єкт також відіграє істотне значення для правозастосування.

Наявність у складі кримінального правопорушення додаткового об`єкта свідчить про те, що в такому складі кримінального правопорушення цим суспільним відносинам поряд з основним об`єктом заподіюється (може заподіюватись), чи створюється (може створюватися) реальна загроза заподіяння шкоди.

Таким чином, зважаючи на застосовану законодавцем юридичну техніку, поняття «злочин проти життя та здоров`я особи» у вказаній вище процесуальній нормі охоплює своїм змістом не тільки злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК, а й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи.

Правильність такого розуміння припису п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК ґрунтується й на тому, що ця норма права, як уже зазначалось, не містить прямої відсилки до розділу II Особливої частини КК «Кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи».

Також для правильного застосування норми п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК обов`язково має враховуватись, з огляду на положення ст. 12 КК, й тяжкість відповідного злочину з об`єктом посягання (основним або додатковим) на життя та здоров`я особи.

При цьому, з огляду на те, що комплексне поєднання декількох об`єктів посягання надає кримінальному правопорушенню окремої якості, визначення тяжкості злочину має стосуватися діяння загалом як такого, що містить складний (ускладнений) склад кримінального правопорушення.

Так, за змістом обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується за ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав та свобод потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням свого службового становища, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах.

В формулюванні обвинувачення наявні такі твердження як «висловив погрози насильства, зокрема позбавлення волі» та «наніс декілька ударів руками в тулуб останнього».

Слід зазначити, що поняття «вимагання» з об`єктивної сторони характеризується двома пов`язаними діями: пред`явленням майнової вимоги та погрозою застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди. Сенс погрози при вимаганні полягає в залякуванні особи, до якої пред`явлена вимога, з метою забезпечити вигідну для винного поведінку. Майнова вимога визнається вимаганням за умови, що вона поєднана з психічним насильством. Погроза насильства в даному випадку, полягає у погрозі в майбутньому застосувати насильство «висловив погрози насильства, зокрема позбавлення волі».

Тобто у саме поняття «вимагання», законодавець вклав таку складову як погрозу насильства, в той час як реалізація погроз насильства, яких може бути безліч (погрози обмеження прав, свобод або законних інтересів чи розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти) повинні отримувати додаткову правову оцінку зокрема за статтями Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за злочини проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина (ст. 162, 163 КК України) або наприклад розголошення відомостей (ст. 168 КК України).

Тобто, такі дії ОСОБА_3 як «висловив погрози насильства, зокрема позбавлення волі та "нанесення декількох ударів в тулуб потерпілого" охоплюються поняттям вимагання, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України. Вимагання є злочином проти власності, а тому не може вважатися основним чи додатковим об`єктом посягання на життя та здоров`я особи у кваліфікації дій ОСОБА_3 твердження щодо погроз насильства та нанесення декілька ударів руками в тулуб потерпілого, оскільки такі дії не охоплюються поняттям тяжкий та особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи. А дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 189 КК України кваліфіковані у зв`язку з наявністю такої кваліфікуючої ознаки в його діях як завдання майнової шкоди в особливо великих розмірах. Вказане було підтверджене прокурором в судовому засіданні.

Таким чином, інкриміновані дії ОСОБА_3 не охоплюються поняттям «особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи». За таких обставин, в даному випадку немає обмежень щодо застосування судом п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію, зокрема, після закриття кримінального провадження.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку, що кримінальне провадження №0000044 підлягає закриттю, а отже і запобіжні заходи, застосовані в рамках такого кримінального провадження підлягають скасуванню. За таких умов, застосований в рамках кримінального провадження №0000044 щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави слід скасувати.

Крім того, положення ст. 129 КПК України передбачають повноваження суду розглядати заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті виключно у разі ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, або встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

В той же час, вирішення питання щодо цивільного позову у кримінальному провадженні по суті, вимагало б від суду дослідження усіх пов`язаних із даним позовом обставин кримінального провадження, яке можливо здійснити виключно під час судового розгляду, разом з тим, в даному кримінальному провадженні, у зв`язку із надходженням обвинувального акту до суду поза межами строку досудового розслідування - судовий розгляд не призначається.

За таких умов суд приходить до висновку про необхідність залишити без розгляду заявлений у кримінальному провадженні позов потерпілого ОСОБА_6 .

Крім того, клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, суд також залишає без розгляду у зв"язку з закриттям кримінального провадження.

Враховуючи відсутність у розпорядженні суду на даній стадії необхідних матеріалів кримінального провадження, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо долі речових доказів та щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим, вважає за необхідне роз`яснити сторонам кримінального провадження право звернутися до суду у порядку ст. 539 КПК України у разі необхідності вирішення цих питань.

Керуючись ст.ст. 284, 314 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження №0000044 на підставі п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000044 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, закрити у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , застосовний на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2019 року у справі № 757/5958/19-к у вигляді застави в розмірі 500 тис. гривень - скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому право на подачу позовної заяви в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1