Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/558/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001410 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 21 липня 2023 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів, а саме до 18.09.2023 року включно. Умови внесення раніше визначеної застави обвинуваченому ОСОБА_8 залишено без змін.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у м.Кропивницькому, де немає постійного місця проживання, раніше неодноразово судимий з 2003 року, а тому мають місце ризики, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити подібне кримінальне правопорушення. Обставини, які встановлені та доведені під час судового засідання, які обґрунтовували та обґрунтовують продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого не змінилися.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він позитивно характеризується за місцем проживання. Є заява його матері, що при зміні запобіжного заходу вона не заперечує його відбування за місцем її проживання.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги наявність у нього малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , та те що він проживає з цивільною дружиною.

Директор компанії «Асофт» надає гарантійний лист, що при першому зверненні ОСОБА_8 він зобов`язується його офіційно працевлаштувати.

Також, зазначає, що він утримується під вартою з червня 2022 року, та те, що він ніколи не переховувався від суду, виконував всі вимоги суду і не впливав на свідків по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її вимоги та скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали надані районним судом, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме - повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону під час розгляду клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , судом першої інстанції належно дотримані.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які є умисними, один з них є тяжким кримінальним правопорушенням проти власності, вчинених в період воєнного стану, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі. Отже, серйозність висунутого проти ОСОБА_8 обвинувачення, свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та з урахуванням тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності його винуватості, дає достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином суд першої інстанції по даному кримінальному провадженню обґрунтовано встановив ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

У ході судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання його під вартою.

Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що доказів його винуватості у матеріалах кримінального провадження немає, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки під час перевірки законності продовження тримання під вартою апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінальної справи по суті суд першої інстанції, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Посилання обвинуваченого на те, що вина особи має бути доведена в законному порядку із постановленням обвинувального вироку, відповідає вимогам закону, однак питання винуватості не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, оскільки вказані питання віднесені до компетенції суду першої інстанції.

Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що є згода його матері на перебуванні його у неї вдома у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу та гарантійного листа про працевлаштування не є визначеними законом підставами для скасування даного судового рішення, оскільки не спростовують висновки районного суду щодо неможливості застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

З огляду на обґрунтування апеляційної скарги, наявна необхідність наголосити на тому, що запобіжні заходи застосовуються в тих випадках, коли особа ще не визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення (діє принцип презумпції невинуватості коли особа є невинуватою).

Застосування запобіжного заходу не розцінюється як покарання, а вважається тільки певними обмеженнями особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4