Справа № 496/6298/22
Провадження № 1-кп/947/823/23
УХВАЛА

08.05.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000659 від 27.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати житло цілодобово.

В судовому засіданні захисник підтримав подане клопотання та, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, зазначив, що обвинувачений тривалий час тримається під вартою, що на думку захисту є порушенням ст. 5 Конвенціїпро захист прав людини. Крім того, відповідно до долучених до клопотання стороною захисту медичних документів, обвинувачений хворіє на епілепсію та остеохондроз хребта та не має можливості проходження лікування в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Також захисник зазначив, що у обвинуваченого є місце постійного проживання у м.Одесі відповідно до договору оренди житлового приміщення.

Захисник вважає, що ризик можливості впливу обвинуваченого на свідків не підтверджений, обвинувачений не має наміру ухилятись від суду, він раніше не судимий та не буде вчиняти нові кримінальні правопорушення, тому просить клопотання задовольнити, змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати житло цілодобово, та звільнити його з-під варти в залі суду.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив його просив задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, зазначивши, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких та тяжкого кримінальних правопорушень, є громадянином іншої держави, постійного місця проживання в Україні немає, що дає можливість переховуватися від суду, може незаконно вплинути на свідків, які у теперішній час судом не допитані. Просить суд відмовити у задоволенні клопотання захисника.

Дослідивши клопотання захисника та долучені до нього документи, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжких злочинів та тяжкого кримінального правопорушення, є громадянином іншої держави та не має зареєстрованого місця проживання в Україні, офіційно не працевлаштований. Крім того, свідки у теперішній час судом не допитані, тому суд дійшов висновку, що ризики, передбачені ст.177 КПК України у теперішній час не відпали та не зменшились, виходячи з наступного.

Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченого, не може оцінюватися виключно на підставі тверджень сторони захисту, що відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

З дослідженої судом медичної документації, наданої стороною захисту, судом встановлено, що обвинувачений дійсно хворіє на симптоматичну епілепсію та остеохондроз попереково-крижового відділу хребта. Проте, із зазначених медичних документів встановлено, що обвинувачений знаходиться під постійним наглядом лікаря та чергового медичного персоналу, тобто має можливість проходити необхідні обстеження та отримувати необхідну медичну допомогу, тому суд вважає, що доводи захисника про неможливість утримування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовані дослідженими судом медичними документами. Крмі того, посилання захисника про необхідність додаткового обстеження також не знайшли свого підтвердження, оскільки а ні з медичної довідки виданої ОСІ, а ні з призначень лікаря не вбачається вказаної необхідності проведення додаткових досліджень та неможливості їх проведення в закладах тимчасового тримання.

Суд зазначає, що медичне обслуговування осіб, взятих під варту виконується належним чином, адже це закріплено на законодавчому рівні, так існує певний порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту затверджений Наказ Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 № 239/5/104, згідно якого обвинувачений може отримувати належне лікування перебуваючи під вартою в Одеському слідчому ізоляторі.

Крім того, суд критично ставиться до наданої стороною захисту копії договору оренди житлового приміщення від 26.01.2023 року, укладеного між ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки зазначений договір, укладений між іншими особами, не підтверджує наявність у обвинуваченого постійного місця проживання в Україні.

На даний час стороною захисту не надано суду достатніх та переконливих доказів, що відпали ризики, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, як і не надано доказів наявності обставин, на які в клопотанні посилається захисник.

Тому суд вважає, що зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового провадження.

Оскільки захисником не наведено достатніх підстав, які могли б слугувати для зміни запобіжного заходу, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого відповідає підставам і меті запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом переховування від суду, знищення або спотворення будь-якої з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення та впливу на свідків. Вказані ризики наразі залишаються реальними і триваючими та виключають можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 314-315, 350, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1