справа № 462/1910/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0002717 від 27.06.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, згідно до ст.89 КК України раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 190 КК України

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_7 , матеріали щодо якого виділене в окреме провадження, діючи умисно з корисливих мотивів для власного збагачення, шляхом обману, для вчинення шахрайських дій, взяли в оренду приміщення офісу, що за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому у 2017 році точної дати в ході проведення досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 створили сайт під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якому спеціально розмістили оголошення про продаж техніки марки «Аррlе», якої в наявності не мали. В подальшому ОСОБА_4 , з невстановленою досудовим розслідування особою на ім`я ОСОБА_7 , перебуваючи за вище вказаною адресою, в ході переписки через форму зворотнього зв`язку сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 , в подальшому через електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та мобільний телефон з абонентським номером № НОМЕР_1 з потерпілим ОСОБА_8 , запевнили останнього в правдивості оголошення, та попередньо домовившись про купівлю мобільного телефону марки «АррlеSW 64gb», 21.05.2017 ОСОБА_8 , в якості передоплати переказав грошові кошти в сумі 7150 гривень на наданий попередньо ОСОБА_4 , банківський рахунок № НОМЕР_2 ПАТ КБ «Приватбанк», який належить ОСОБА_9 , які в подальшому 21.05.2017 ОСОБА_4 , зняв з банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», що за адресою: м. Львів вул. Виговського, 29. Після цього ОСОБА_4 , з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_7 , на контакт із ОСОБА_8 , не виходили, а гроші витратили на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України

Крім цього, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_7 , матеріали щодо якого виділене в окреме провадження, діючи умисно з корисливих мотивів для власного безпідставного збагачення, шляхом обману, повторно, для вчинення шахрайських дій, взяли в оренду приміщення офісу, що за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому у 2017 році точної дати в ході проведення досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 створили сайт під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 на якому спеціально розмістили оголошення про продаж техніки марки «Аррlе», якої в наявності не мали. В подальшому ОСОБА_4 , з невстановленою досудовим розслідування особою на ім`я ОСОБА_7 , перебуваючи за вище вказаною адресою, в ході переписки через форму зворотнього зв`язку сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в подальшому через мобільний телефон з абонентським номером № НОМЕР_1 з потерпілим ОСОБА_6 , запевнили останнього в правдивості оголошення, та попередньо домовившись про купівлю мобільного телефону марки «Аррlе 5С», 23.05.2017 ОСОБА_6 , в якості передоплати переказав грошові кошти в сумі 2790 гривень на наданий попередньо ОСОБА_4 , банківський рахунок № НОМЕР_2 ПАТ КБ «Приватбанк», який належить ОСОБА_9 , які в подальшому 23.05.2017 ОСОБА_4 , зняв з банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», що за адресою: м. Львів вул. Виговського, 29. Після цього ОСОБА_4 , з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_7 , на контакт із ОСОБА_6 , не виходили, а гроші витратили на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману (шахрайство), повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вини не визнав та відмовився від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України.

Вина у здійсненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України по епізодах щодо потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 стверджується наступними зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_4 до подій, які відбулися, він не знав. У травні 2017 року він хотів придбати мобільний телефон марки «Аррlе». В Інтернеті знайшов сайт, на якому здійснювалось продаж продукції марки «Apple», оформив замовлення мобільного телефону «Apple SE 64 gb» сірого кольору вартістю 7150 грн. та цього ж дня здійснив повну оплату його вартості через Інтернет банкінг «Privat 24» в сумі 7150 грн. на банківську картку банку «Приват банк». Згідно з інструкції викладеної на сайті, з ним впродовж 10-ти хвилин повинен був зв?язатись оператор. Однак з ним ніхто не контактував, тому він зв?язався з продавцем через форму зворотнього зв?язку, яка викладена на сайті. Через деякий час з електронної пошгги сайту він отримав відповідь про те, що його замовлення отримає через тиждень. Однак замовлення не надходило, тому він пробував зв?язатись з продавцем по номеру мобільного телефону, який був вказаний на сайті. Після неодноразових дзвінків йому відповів чоловік, який повідомив, що уточнить статус його замовлення та перетелефонує йому. Також на вказаному сайті була форма зворотного дзвінка, де він вказав свій номер телефону, після чого до нього зателефонував невідомий чоловік, який почувши, що він являється покупцем телефону, сказав, що ще теба зачекати. Після цього він неодноразово пробував зв?язатись з представниками цього сайту, проте всі спроби виявились невдалими. Товар він так і не отримав, звернувся в кіберполіцію. Додав, що до подій ОСОБА_4 він не знав, однак після судового засідання до нього підійшов обвинувачений та його адвокат з приводу відшкодування шкоди за телефон, а тому йому було передано оплачені ним кошти у сумі 7150 грн.

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_4 до подій, які відбулися, він не знав. В травні 2017 року, користуючись мережею Інтернет, він знайшов сайт, де розміщувалось оголошення щодо продажу техніки марки «Apple». Вирішив замовити телефон Apple 5s. В оголошенні було зазначено, що ім`я продавця ОСОБА_10 , з яким він зв`язався через форму зворотнього зв`язку, заповнивши анкетні дані і вказавши свій номер мобільного телефону. Через деякий час йому зателефонували з мобільного номеру, обговоривши умови оплати та огримання товару, йому на електронну пошту відправили реквізити банківської картки для здійсненя оплати . Він здійснив переказ грошових коштів в якості оплати за мобільний телефон на вказаний продавцем картковий рахунок в розмірі близько 2700 грн. використовуючи платіжну систему «Приват24». Після проведеної оплати йому повідомили, що товар потрібно зачекати декілька днів. В подальшому продавець перестав відповідати на його повідомлення та телефонні дзвінки, сайт на якому розміщувалось оголошення не працював, товару він не отримав, грошові кошти йому не повернені. Свідчення на досудовому слідстві давав, ОСОБА_4 до цих подій не знав.

Інші потерпілі, зокрема, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 в судове засідання не з`явилися, неодноразово протягом тривалого часу викликалися в судові засідання шляхом надіслання рекомендованих повідомлень та здійснення викликів телефонограмою, за неявку до суду було накладено стягнення у виді штрафу.

- витягом з ЄРДР від 29.03.2018 року, який долучено з виокремленими матеріалами, відповідно до якого 29.03.2018 року у Залізничний ВП ГУНП у Львівській області надійшов рапорт працівника поліції, проте, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0002717 від 27.06.2017 було встановлено, що невстановлена слідством особа за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 із використанням електронно-обчислювальної техніки вчинила шахрайські дії.

- рапортом слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_23 , який долучено з виокремленими матеріалами, згідно якого встановлено, що ОСОБА_4 було оголошено про підозру, а саме що ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, з невстановленою слідством особою, щляхом обману заволодів чужим майном, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

- постановою від 29.03.2018 року про виокремлення матеріалів досудового розслідування, згідно якої здійснено виокремлення з матеріалів кримінального провадження з приводу вчинення ОСОБА_4 шахрайських дій із використанням незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, в кримінальне провадження № 0001141 від 29.03.2018 року. Зокрема, виокремленню підлягають клопотання про проведенн обшуку, ухвала про надання дозволу на проведення обшуку, протоколи обшуку, протоколи огляду та визнання речовим доказом, висновок комп`ютерно-технічної експертизи, протоколи допиту свідка, протоколи одночасного допиту осіб, роздруківки по банківських рахунках та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0001141 від 29.03.2018 року.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Зокрема, оцінюючи показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , надані останніми впродовж судового розгляду, суд враховує, що показання їх прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і безпосередньо стосуються фактів, які пов`язані з обставинами протиправного посягання.

Вказані показання потерпілих суд визнає чіткими та послідовними. Слід також зазначити, що потерпілі допитані судом та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань; а обвинувачений відмовився від дачі пояснень в судовому засіданні, скориставшись своїм правом. Окрім цього потерпілий ОСОБА_8 підтвердив факт того, що ОСОБА_4 відшкодував йому кошти за оплачений мобільний телефон.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про недопустимість доказів, які долучені прокурором в судовому засіданні як виокремлені матеріали кримінального провадження відносно невстановленої слідством особи, яка за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 вчинила шахрайські дії, оскільки дані матеріали містять лише копії документів, що є недопуститим при розгляді кримінального провадження.

З огляду на викладені обставини, суд вважає за необхідним зазначити наступне.

02.04.2018 року в Залізничний районний суд м. Львова надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0002717 від 27.06.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 190 КК України та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді ОСОБА_24 .

Вироком Залізничного районного суду м. Львова під головуванням судді ОСОБА_24 . ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненнм від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Згідно супровідного листа Залізничного районного суду м. Львова кримінальне провадження в 1 томі скеровано до Львівського апеляційного суду у зв`язку із поданням апеляційної скарги потерпілої.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31.01.2019 року вирок скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно супровідного листа Львівського апеляційного суду в Залізничний районний суд м. Львова після скасування вироку повернуто матеріали кримінального провадження № 462/1910/18 в 1 томі, Вх № 3739 від 13.02.2019 року.

15.02.2019 року справу № 462/1910/18 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи в 1 томі передано судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 подав клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0002717 досудового розслідування, однак прокурор зазначив, що дані матеріали досудового розслідування передані в судовому засіданні судді ОСОБА_24 .

Згідно Висновку робочої групи службової перевірки від 05.04.2021 року встановлено, що прокурором в судовому засіданні 16.10.2018 року (суддя ОСОБА_24 ) було долучено матеріали досудового розслідування в 3-х томах для дослідження характеризуючих даних. Згідно журналу розгляду судових справ суддею ОСОБА_24 , є відмітка про здачу справи до канцелярії суду, проте відсутні відомості щодо кількості томів. У зв`язку з тим, неможливо перевірити, відслідкувати, з`ясувати місце знаходження матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_4 в 3-х томах (Висновок).

З врахуванням вищенаведенего, в судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося прокурору та іншим учасникам кримінального провадження про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, однак і прокурор, і інші учасники провадження категорично заперечували.

Частина 3 ст.99 КПК України передбачає, що сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа-його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Прокурором в судовому засіданні долучено до матеріалів судового провадження матеріали виокремленого кримінального провадження № 60001141, в яких окрім Витягу з ЄРДР, рапорту та постанови містилися копіїї документів, які прокурор просив дослідити. Оригіналів вищевказаних документів під час судового розгляду прокурором в суді не представлено, копії також не були належним чином засвідчені.

Слід зазначити, що вимоги до засвідчення копій документів встановлено : п.5.27 Національного стандарту України «Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 07 квітня 2013 року,а також розділом 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування та підприємствах,установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України №10000/5 від 18 червня 2015 року, згідно яких копія набуває юридичної сили лише після її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчила копію,її ініціалів та прізвища,дати засвідчення копії.

Враховуючи, що усі надані стороною обвинувачення ксерокопії документів належним чином не завірені, що також свідчить про недопустимість вищевказаних долучених прокурором письмових доказів.

Стороною обвинувачення пред`явлено обвинувачення ОСОБА_4 по факту заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману (шахрайство) шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, повторно, а саме як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .

Така позиція сторони обвинувачення грунтується на показах потерпілих, наданих під час досудового розслідування та інших доказах, здобутих під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Стаття 95 КПК України передбачає, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 статті 7 КПК України). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту частини другої статті 23 та статті 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом (позиція ВС справа Справа № 481/227/18).

З врахуванням того, що інші потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , на неодноразові виклики в судове засідання не з`являлися, прокурор, згідно запропонованого порядку та обсягу дослідження доказів, не забезпечив участь потерпілих в судове засідання, суд не мав можливості безпосередньо дослідити показання потерпілих та дослідити інші письмові докази, оскільки у суду були відсутні письмові докази, а сторони не бажали заявляти клопотання про відновлення матеріалів досудового розслідування, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки та у заволодінні чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману (шахрайство), повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки , а саме як кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 не доведена поза розумним сумнівом, а тому зазначені інкриміновані йому епізоди необхідно виключити з обвинувачення його за ч. 3 ст. 190 КК України.

У зв`язку із недоведенням епізоду шахрайства відносно потерпілої ОСОБА_11 , цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 майнової шкоди в сумі 8700 грн. та моральної шкоди в сумі 8700 грн. задоволенню не підлягає та у такому слід відмовити.

Таким чином суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки та заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману (шахрайство), повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної част ини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_4 в судовому засіданні не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, який є тяжким, особу обвинуваченого, який притягався до кримінальної відповідальності, та приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 190 КПК України зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з визначенням іспитового строку

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.

Підтвердження витрат на проведення експертиз відсутні.

Долю речових доказів у справі слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 190 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 відмовити.

Запобіжний захід у даному провадженні не обирався.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1