Справа № 740/2189/23
Провадження № 1-кс/740/839/23
УХВАЛА

20 липня 2023 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого 11.04.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000449 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження незаконне, прийняте без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, а зроблені висновки не відповідають доказам, зібраним під час досудового розслідування. Після отриманих ним травм слідчим не з`ясовано стану його здоров`я та необхідності додаткового витребування медичної документації для вирішення питання про призначення судово-медичної експертизи, з метою визначення ступеню тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень. Для з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди слідчим не було призначено судову інженерно-транспортну або будь-яку іншу експертизу.

Скаржник ОСОБА_3 усудовому засіданні підтримав скаргу за вищевикладених у ній обставин.

Старший слідчий СВ Ніжинського РВП ГУПН в Чернігівській області ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_3 були встановлені легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров"я, а об"єктивна сторона кримінального правопорушення передбачає настання наслідків у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого. Звертав увагу на порушення 10-денного строку оскарження постанови про закриття кримінального провадження та відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку.

Слідчий суддя, заслухавши скаржника, слідчого, дослідивши матеріали за скаргою, а також матеріали досудового розслідування, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому 11.04.2023 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000449 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_3 , за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 09.04.2023 близько 14 години по вул. Миру в с.Красносільське Ніжинського району Чернігівської області, під час якої ОСОБА_3 керував гужовою повозкою та поблизу будинку №48 з вказаною повозкою здійснив зіткнення автомобіль марки ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснював рух заднім ходом, в результаті чого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

За результатами досудового розслідування 30.06.2023 старшим слідчим СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Рішення про закриття кримінального провадження мотивовано тим, що внаслідок ДТП жоден з її учасників не отримав середньої тяжкості чи більш тяжкі тілесні ушкодження. Згідно з висновком експерта №74 від 28.06.2023 відповідно до записів у наданій медичній документації у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розляд здоров"я.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень (п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України).

Згідно ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі Михалкова та інші проти України розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покаранні. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Однак, матеріали досудового розслідування вказують на те, що зазначеного обов`язку у повній мірі під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження дотримано не було.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №74 від 09.06.2023-28.06.2023, який покладено в основу рішення про закриття кримінального провадження, судово-медичному експерту на дослідження слідчим було надано медичну карту стаціонарного хворого №3916 з КНП "Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького" на ім"я ОСОБА_3 , при дослідженні якої експерт установив дату госптілазації ОСОБА_3 - 20.04.2023, дату виписки - 26.04.2023, та описані у документах медичної карти діагнози і надану медичну допомогу.

Інша медична документація органом досудового розслідування не витребовувалася, судово-медичному експерту на дослідження не надавалася.

Між тим, як слідує з доданої до скарги ОСОБА_3 копії виписки від 19.04.2023 із медичної карти стаціонарного хворого №3531 КНП "Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького", ОСОБА_3 також був госпіталізований у стаціонар 09.04.2023 та виписаний 19.04.2023. З доданих до скарги документів вбачається, що ОСОБА_3 продовжував лікування амбулаторно до 01.05.2023.

Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (ст. 3 Закону України "Про судову експертизу").

Ураховуючи, що при проведенні судово-медичної експертизи на дослідження не була надана медична документація щодо першочергової госпіталізації ОСОБА_3 до лікарні відразу після події ДТП, а також щодо амбулаторного лікування після виписки з лікарні з 26.04.2023 до 01.05.2023, в повній мірі принцип повноти дослідження дотриманий не був, тоді як визначення ступеня тяжкості отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 має істотне значення для надання правильної кримінально-правової оцінки діям учасників ДТП, а відтак з цією метою у відповідності до ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя не має підстав для висновку про те, що органом досудового розслідування вжито усіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів для з`ясування обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії (ч. 1 ст. 113 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Копію оскаржуваної постанови отримано родичкою ОСОБА_3 - ОСОБА_6 03.07.2023, про що наявна розписка у матеріалах досудового розслідування, а скарга надіслана до суду поштою 13.07.2023 згідно відбитку календарного штемпеля АТ"Укрпошта", тобто в межах передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України 10-денного строку з дня отримання копії оскаржуваної постанови.

Таким чином, доводи слідчого про порушення строку оскарження постанови про закриття кримінального провадження спростовуються матеріалами за скаргою та досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.303-307, 369, 370, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого 11.04.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000449 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 20 липня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1