ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000658за апеляційною скаргою прокурора Київської окружної прокуратури м. Харків ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Пісочин Харківського району Харківської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, судимий:

06 серпня 2020 року вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч.3 ст.186, ст.75 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України, з урахуванням положень ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року та остаточно засуджений на 2 роки 1 місяць обмеження волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 1372 грн. 96 коп.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 10 травня 2021 року близько 12 год. поблизу будинку №15 по вул. Маяковського у м. Харків придбав, знайшовши у формі «закладки» особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який замовив через месенджер «Телеграм», та почав зберігати його при собі з метою особистого вживання.

В цей же час працівники поліції під час огляду місця події виявили та вилучили у ОСОБА_7 чотири полімерні пакунки з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину, відповідно, 2,8693 г; 2,4724 г; 3,1084 г та 2, 7622 г.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.1 ст.381 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року та остаточно засудити ОСОБА_7 на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

При цьому зазначає, що в порушення вимог ч.1 та ч.4 ст.71 КК України суд призначив остаточне покарання за сукупністю вироків менше від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який погодився з доводами прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.309 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Приписами ст.413 КПК України визначені форми неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, серед яких, зокрема, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, що може проявлятися у помилках при застосуванні закону при призначенні покарання.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження і ніким не оспорюється та обставина, що ОСОБА_7 після ухвалення вироку Жовтневим районним судом м. Харкова від 06 серпня 2020 року, але до повного відбуття покарання, в період іспитового строку, вчинив нове кримінальне правопорушення, за яке засуджений оскаржуваним вироком.

Приписами ч.3 ст.78 КК України встановлено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Про це наголошує і Пленум Верховного Суду України в п.25 постанови №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Крім того, в п.26 вказаної постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком і суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

З матеріалів провадження вбачається, що невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року складає 4 роки позбавлення волі, а отже остаточне покарання за сукупністю вироків у даному провадженні має бути більшим за нього.

Однак суд першої інстанції наведених вимог закону не врахував та призначив ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ст.71 КК України не лише у розмірі, що є меншим ніж невідбуте покарання за попереднім вироком, але й іншого, більш м`якого виду.

Отже, вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

При призначенні ОСОБА_7 покарання на підставі ст.71 КК України колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону та належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Разом з тим, при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ст.71 КК України та з урахуванням приписів ст.72 цього Кодексу, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде достатнім та співмірним із вчиненим кримінальним правопорушенням і справедливим та правильно вплине на перевиховання обвинуваченого.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409 та 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі і остаточно визначити ОСОБА_7 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4