Справа №766/4291/23
н/п 1-кп/766/2057/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000017 від 31.05.2023 за обвинуваченням: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Інгулець Білозерського району Херсонської області, громадянки України, маючої на утриманні двох малолітніх дітей 2011 та 2020 років народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , в період часу з вересня 2022 року до початку листопада 2022 року (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території тимчасово окупованого збройними формуваннями російської федерації с. Інгулець Херсонського району (колишнього Білозерського району) Херсонської області, будучи громадянкою України, на пропозицію голови «Ингулецкого сельского совета Военно-гражданской администрации Белозерского муниципального округа», що створена представниками держави-агресора російської федерації на тимчасово окупованій території с. Інгулець Херсонського району (колишнього Білозерського району) Херсонської області, добровільно надала згоду на зайняття посади «социального работника Ингулецкого сельского совета» при «Военно-гражданской администрации Белозерского муниципального округа», тобто добровільно зайняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеного на тимчасово окупованій території.

Після цього, громадянка України ОСОБА_2 , перебуваючи на вказаній посаді, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , не маючи в підпорядкуванні підлеглих працівників, виконувала свої функціональні обов`язки, пов`язані із наданням публічних послуг, а саме надавала інформацію місцевим мешканцям про можливість оформлення пенсій, а також роз`яснювала та надавала інформацію місцевим мешканцям про порядок отримання соціальних виплат, гуманітарної допомоги, виплачувала пенсії.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 як колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Прокурор звернувся до суду із обвинувальним актом щодо вчинення кримінального проступку, та з клопотанням про розгляд кримінального проступку в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду.

До вказаного обвинувального акту відносно ОСОБА_2 долучена письмова заява обвинуваченої, що складена у присутності захисника ОСОБА_3 відповідно якої вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні без її участі.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_2 беззаперечно визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, суд вважає за можливе провести розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні в порядку ст. 382 КПК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження та без фіксування за допомогою технічних засобів в порядку, визначеному ч. 4 ст. 107 КПК України.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка на обліках у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, має на утриманнідвох неповнолітніх дітей 2011 та 2020 років народження, має постійне місце проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.Також судом приймається до уваги та обставина, що обвинувачена свою вину визнала в повному об?ємі, не заперечувала проти обставин, встановлених під час проведення досудового розслідування. Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.

Крім того, відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_2 можливо призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.111-1 КК України, у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування без конфіскації майна, з урахуванням правил, визначених ст.55 КК України. Наведене відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченої, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Прийшовши до висновку про можливість не визначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Згідно ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_2 , враховуючи обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на проведення експертизи та речові докази відсутні.

Шкода відсутня.

Керуючись ст. ст. 373-376, 382 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, які пов`язані із наданням публічних послуг, строком на 10 (десять) років без конфіскації майна.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно направити учасникам судового провадження

СуддяОСОБА_1