20.09.2023 Єдиний унікальний номер 205/3315/23
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/657/23 Справа № 205/3315/23
У Х В А Л А

20 вересня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження №0000732 від 16.05.2023 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 30.07.2017 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до покарання, з урахуванням ст. 71 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнився 07.06.2019 з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям призначеного покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушен ня, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_3 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, обґрунтовуючи це тим, що прокурором не доведено існування будь-якого з перелічених ризиків, а також тієї обставини, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд, заслухавши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування доходить таких висновків.

Відповідно до ч. ст. 315 КПК, Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу..

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи, а доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для продовження строку тримання під вартою є неприйнятними, з огляду на таке.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слідчий суддя враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, а тому вказаний ризик є доведеним, оскільки судовий розгляд у даному кримінальному провадженні лише розпочато, судом не допитано потерпілого та усіх свідків сторони обвинувачення, а тому ОСОБА_3 потенційно може впливати на них шляхом залякувань або погроз, з метою схилити їх до зміни показів на власну користь, а тому існування вказаного ризику, на переконання суду, прокурором доведено у повному обсязі.

Погоджується суд й з посиланням прокурора на наявність ризику того, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на ту обставину, що останній раніше неодноразово судимий, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, стосовно останнього на розгляді інших судів перебувають різні кримінальні провадження у яких останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому, за відсутності відомостей щодо офіційного працевлаштування та легального джерела доходу, з огляду на корисний мотив вчинення злочину, суд доходить висновку про його схильність до протиправної діяльності та, як наслідок, про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Суд враховує й ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує також, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, має постійне місце мешкання та реєстрації. Водночас, зазначені обставини не можуть слугувати підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки вони існували і на момент вчинення інкримінованого їй злочину, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти його вчиненню.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, суд повно та об`єктивно дослідивши усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК і вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даному випадку, враховуючи що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, раніше неодноразово судимий, враховуючи конкретні обставини даного провадження та майновий стан обвинуваченого, суддя доходить висновку про визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу у 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки, на переконання суду, саме такий розмір застави, який хоча і є значним, однак побоюючись його втратити, такий запобіжний захід зможе стати вагомим стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінку обвинуваченого та зможе запобігти встановленим ризикам.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 199, 315, 372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 18 листопада 2023 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заставу визначити у розмірі, що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134 200 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави та з моменту його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі порушення обов`язків, покладених на неї у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1