Справа № 171/186/22
Провадження № 1-кп/177/100/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Кривому Розі, кримінальне провадження, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000103 від 12.11.2021 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Зеленодольськ Дніпропетровської області, офіційно не працевлаштованого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який не має на утриманні дітей та інших осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу п. 2-1 ч.1 ст. 89 КК України,-

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

за участі:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 29.06.2021 о 11:00 годині, знаходився поблизу гаражу № НОМЕР_1 , що розташований в гаражному кооперативі «Автомобіліст» за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Зеленодольськ, куди прийшов до раніше йому знайомого ОСОБА_5 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

В подальшому, ОСОБА_3 , 29.06.2021 приблизно о 11:05 год, перебуваючи за адресою гаражний кооператив «Автомобіліст» м. Зеленодольськ, Криворізького району Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, повторно, із корисливих мотивів, під приводом необхідності зварювання вихлопної труби скутера, попросив раніше знайомого йому ОСОБА_5 передати йому у тимчасове користування зварювальний апарат «Дніпро-М САБ 258Д», тим самим ввів в оману щодо істинності своїх намірів, запевнивши в їх правомірності.

ОСОБА_5 , будучи впевненим в істинності намірів ОСОБА_3 , добровільно передав останньому зварювальний апарат «Дніпро-М САБ-258 Д», вартістю 1936,40 грн, який належить ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився зварювальним апаратом «Дніпро-М САБ-258 Д» на власний розсуд, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_6 заподіяно шкоду на суму 1936,40 грн.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, не заперечував фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті щодо часу, місця, способу та мети вчинення ним злочину. Суду пояснив, що 29.06.2021, тобто через незначний час після попереднього епізоду злочинної діяльності, за яким він був засуджений за ч.1 ст. 185 КК України, він прибув до гаражного кооперативу «Автомобіліст» в м. Зеленодольськ, до раніше знайомого ОСОБА_5 , в якого під приводом необхідності зварювання труби, попрохав зварювальний апарату, на що ОСОБА_5 погодився, довіряючи йому. Зазначав, що насправді він потребував грошей, а тому після отримання зварювального апарату від ОСОБА_5 заклав його в ломбард, в подальшому його не викупив. Стверджував, що розкаюється у вчиненому, зробив для себе висновки в майбутньому подібного не вчиняти, вживає заходів для відшкодування шкоди потерпілому. Просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд за клопотанням учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження інших доказів по даному кримінальному провадженню щодо обставин вчинення обвинуваченим злочину, оскільки ці обставини ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності їх позиції відсутні, учасникам судового провадження роз`яснено, що при застосуванні ч.3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , суду пояснив, що він розуміє зміст цих обставин та позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, крім того у суду немає сумніву щодо добровільності позиції обвинуваченого.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, оцінюючи зібрані по справі докази щодо характеризуючих матеріалів, суд дійшов висновку щодо підтвердження поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ознаками повторності, узгоджується з позицією ВС викладеною в постанові від 15.05.2019 у справі № 484/3214/17.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, не одружений, неповнолітніх дітей, або інших осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 50, 53), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 51). ОСОБА_3 раніше засуджувався вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2021 за ч.1 ст. 185 КК України (за подією 23.06.2021-24.06.2021) до 80 годин громадських робіт (а.п. 54-56), яке ним відбуте 16.12.2021, що підтверджено довідкою Криворізького РВ № 2 Філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області (а.п. 57, а.с. 90).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, оскільки він визнав свою вину, дав правдиві показання, щиро жалкує про вчинене та негативно оцінює вчинене кримінальне правопорушення. Вказав про намір відшкодування завданої шкоди, на що нині заощаджує кошти.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням щирого каяття обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді обмеження волі в межах санкції інкримінованої статті.

Менш суворі види покарання визначені санкцією ч.2 ст. 190 КК України, а саме штраф та виправні роботи, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого, оскільки останній офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу.

Підстав для застосування більш суворого покарання, як то позбавлення волі, суд не вбачає, враховуючи дані про його особу: молодий вік, позитивні характеристики, а також враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини та щирого каяття.

Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Оскільки вказане кримінальне правопорушення, за подією 29.06.2021 вчинено ОСОБА_3 до ухвалення вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2021, при призначенні покарання підлягає застосуванню положення ч.4 ст. 70 КК України.

Так, відповідно до відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими в частинах 1 - 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За приписами ч. 2 ст. 70 вказаного Кодексу остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень не є умисним тяжким або особливо тяжким злочином.

Відповідно до п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК у редакції Закону № 2617-VIII такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Погашення судимості за вчинення кримінального проступку за приписами п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК, не виключає застосування правил ч. 4 ст. 70 КК, оскільки такі наслідки притягнення до кримінальної відповідальності як зараховування в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, відбутого повністю за попереднім вироком, немає підстав вважати негативними в аспекті положень кримінально-правового інституту судимості.

Відповідно, погашення судимості на підставі п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК не звільняє суд від обов`язку виконати приписи ч. 4 ст. 70 цього Кодексу щодо призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень особі, засудженій за попереднім вироком за вчинення кримінального проступку, у разі повного відбуття покарання за попереднім вироком. Зарахування за правилами ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, відбутого повністю або частково за попереднім вироком, не є негативним наслідком погашення судимості на підставі п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК.

Відповідна правова позиція викладена у поставної ВС від 02.11.2022 по справі № 234/17282/17.

Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне на підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 , за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 80 год громадських робіт призначеного за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2021, більш суворим покаранням у виді обмеження волі призначеного даним вироком суду, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Відповідно до ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з їх співвідношення, зокрема одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк остаточного покарання, відбуте повністю покарання за попереднім вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2021, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу, а саме зарахувати в строк покарання відбуту частину покарання у виді 80 год громадських робіт, що відповідає 10 дням обмеження волі.

Враховуючи особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, визнав вину у вчиненому та критично оцінює свій вчинок, визнає його антисоціальний характер, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, а тому вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ч.3 ст. 349, ч.2 ст. 373, ст. 374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт призначеного за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2021, більш суворим покаранням у виді обмеження волі призначеного даним вироком суду, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на два роки, зарахувавши на підставі ч.4 ст. 70, 72 КК України, в строк остаточного покарання повністю відбуте покарання за попереднім вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2021 у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, що за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу, відповідає 10 (десять) дням обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Матеріали кримінального провадження № 0000103 від 12.11.2021 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 171/186/23 (провадження № 1-кп/177/100/23).

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1