Провадження № 1-кс/202/6107/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 10.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, офіційно працевлаштованого на посаді токаря ТОВ «Інтерпайп Україна», зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000182, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 19.07.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на незаконне зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 19.07.2023, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, з невстановленого органами досудового розслідування джерела без передбаченого законом дозволу знайшов і тим самим придбав предмет, за зовнішніми ознаками схожий на запал від гранати «УЗРГМ» та предмет за зовнішніми ознаками схожий на корпус гранати типу «Ф-1». Після чого, ОСОБА_6 без передбаченого законом дозволу переніс вищевказані предмети за місцем свого мешкання та реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де також без передбаченого законом дозволу залишив зберігати до 19.07.2023.

Відповідно до пп. 21,22 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 20.08.2015 (зі змінами та доповненнями) основними повноваженнями поліції є: здійснення контролю за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ; здійснення у визначеному законом порядку приймання, зберігання та знищення вилученої, добровільно зданої або знайденої вогнепальної, газової, холодної та іншої зброї, боєприпасів, набоїв, вибухових речовин та пристроїв, наркотичних засобів або психотропних речовин. Крім того, згідно п. 14 ст. 4 Указу Президента України №383/211 від 06.04.2011 «Про Положення про Міністерство внутрішніх справ України» (зі змінами та доповненнями) МВС України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує функціонування дозвільної системи, здійснює контроль за придбанням, зберіганням, носінням і перевезенням зброї, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів і речовин, щодо зберігання і використання яких встановлено спеціальні правила, за відкриттям і функціонуванням об`єктів, де вони використовуються.

На виконання вищевказаних нормативних актів наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 затверджена Інструкція «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», яка визначає забезпечення контролю за дотриманням порядку на об`єктах дозвільної системи із вогнепальною, пневматичною і холодною зброєю, а також боєприпасами до зброї та вибуховими матеріалами; здійснення заходів щодо їх забезпечення надійними засобами охоронно-пожежної сигналізації; посилення контролю за додержанням порядку виготовлення, придбання, обліку, зберігання, охорони та використання предметів і матеріалів, на які поширюється дозвільна система; дотримання правил вилучення, приймання, обліку і зберігання вилученої, добровільно зданої та знайденої зброї, бойових припасів, а також її передачу до чергових частин органів поліції; створення та регулярне поповнення в кожній черговій частині картотек власників вогнепальної, пневматичної і холодної зброї; забезпечення систематичного професійного навчання працівників дозвільної системи; координацію діяльності структурних підрозділів міністерства на цій ділянці роботи.

19.07.2023 у проміжок часу з 09.22 год. до 15.18 год. на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2023 було проведено обшук за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , наслідком проведення якого є виявлення та вилучення корпус гранати Ф-1 який відповідно до довідки УВТС ГУНП в Дніпропетровській області про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 19.07.2023 віднесено до категорії «Обмежено небезпечний», запал типу «УЗРГМ», який згідно довідки УВТС ГУНП в Дніпропетровській області про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 19.07.2023 віднесено до категорії «небезпечний», які ОСОБА_6 , без передбаченого законом дозволу, у порушення законодавства України у сфері дії дозвільної системи придбав та зберігав.

Умисні дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися в придбані та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно висновку експерта від 20.07.2023 №СЕ-19/104-23/2453-ВТХ наданий на дослідження предмет, якій знаходиться у спец.пакеті №АВ1011984 являється вірогідніше всього конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який вірогідніше всього відноситься до категорії вибухових речовин.

Наданий на дослідження предмет,який знаходиться у спец.пакеті № АВ1011986 являється вірогідніше всього уніфікованим запалом ручних гранат модернізований типу УЗРГМ, промислового виготовлення, який найвірогідніше всього відноситься до категорії вибухових пристроїв.

20.07.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в придбані та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В ході досудового розслідування було встановлено ряд доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_6 , до вчинення вказаного кримінального правопорушення, котрі надано суду для дослідження, а саме:

-протокол обшуку від 19.07.2023;

-Довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 19.07.2023

-Довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 19.07.2023

-Висновок експерта від 20.07.2023 №СЕ-19/104-23/2453-ВТХ

Свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу, немає.

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останньомуна підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у скоєнні умисного, тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що обумовлюється наступним:

ОСОБА_6 , отримавши повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та усвідомлюючи невідворотність реальної міри покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_6 , також може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто наявний ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що обумовлюється наступним:

Підозрюваний ОСОБА_6 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що знайшовши предмет, обіг якого заборонено законом та передбачає наявність на його придбання та зберігання відповідного дозволу, залишив вказані небезпечні предмети за місцем свого мешкання, а не здав їх до відділення поліції, як цього вимагає закон, що надає органам досудового розслідування підстави вважати, відсутність у останнього можуть виникни аналогічні ситуації, тобто останній може продовжити свою злочинну діяльність.

Вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , не перешкоджають триманню останнього під вартою.

Тримання підозрюваного ОСОБА_6 , під вартою у даному провадженні є виправданим, оскільки з боку сторонніх наглядачів наявний суспільний інтерес до розгляду цього провадження, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом «Поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, у тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовими позиціями, викладеними в рішеннях ЄСПЛ у справах «Лєтельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Прошу суд звернути увагу, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

Слідчий зазначає, що доцільно застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і таким чином запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_10 клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених ст..177 КПК України. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Та враховуючи суспільну небезпеку вчинених злочинів, які пов`язані з обігом особливо небезпечних наркотичних та психотропних засобів та речовин, та обігом вогнепальної зброї,просили не визначати заставу.

Захисник ОСОБА_11 , заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що зазначені в клопотанні ризики є недоведеними та формальними, ґрунтуються лише на припущеннях.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав доводи свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, дослідивши доводи клопотання та надані докази на його обґрунтування, вважає, доведеним що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке, відповідно до ст..12 КК України, є тяжким злочином, та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

Так, з доданих матеріалів клопотання вбачається, що підозра достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку від 19.07.2023; довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 19.07.2023; довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 19.07.2023; висновком експерта від 20.07.2023 №СЕ-19/104-23/2453-ВТХ;речовими доказами, та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Відповідно до протоколу про затримання ОСОБА_6 , підставою затримання зазначено затримання на місці вчинення кримінального правопорушення.

Оцінюючи ризики, слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий та прокурор,

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, слідчий суддя враховує, введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний контроль за процесуальною поведінкою підозрюваного.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_6 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що знайшовши предмет, обіг якого заборонено законом та передбачає наявність на його придбання та зберігання відповідного дозволу, залишив вказані небезпечні предмети за місцем свого мешкання, а не здав їх до відділення поліції, як цього вимагає закон.

Слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри, тому що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається по суті пред`явленого обвинувачення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

Слідчий суддя також враховує доводи підозрюваного та його захисника, викладені на його користь, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню встановлених процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПКУкраїни .

Щодо стану здоров`я підозрюваного, стороною захисту не надано доказів, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись під вартою та проходити курс лікування в умовах спеціалізованої установи.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Аналогічні висновки викладені й у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», де вказано, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79).

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено, що будь-який інший запобіжний захід , окрім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування .

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважає за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити. Тому, слідчий суддя враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп.. Окрім того, у разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким, чином клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят днів) по 17 вересня 2023 року включно.

Встановити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 17.09.2023 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1