ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/1101/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/771/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА

Іменем України

05 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого з доповненнями на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 за вироком Київського районного суду м.Харкова від 10.02.2020 року.

Суд першої інстанції врахував ту обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджений до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений, крім того, до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після чого він знову був засуджений за вчинення корисливих злочинів.

Застосування до засудженого заохочення у вигляді восьми заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи, відбуття ОСОБА_7 2/3 строку покарання та сам факт працевлаштування засудженого протягом 6 місяців в 2020 році та 10 місяців 2021 році без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання.

Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Так, ст. 81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду. І це право суд реалізує, спираючись на дані, які свідчать про доведення виправлення засудженого.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м'яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п. 17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, що на даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 року за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України за вчинення корисливих злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до не тяжких та тяжких злочинів.

Також суд врахував обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджувався до позбавлення волі але після відбуття покарання знову вчиняв злочини, крім того, до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після чого він також засуджувався за вчинення корисливих злочинів.

Крім того, зматеріалів особової справи наявні характеристики на засудженого від 09.12.2020, та 15.06.2022 зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_7 характеризується з посереднього боку та негативно, порушував режим тримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності чотири рази, з метою правослухняної поведінки заохочувався п`ять разів, проте заходи виховного впливу не дали належного результату, на критику в свою адресу реагує не завжди адекватно, схильний до створення конфліктних ситуацій, до виконання вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до виконання робіт з благоустрою ставиться посередньо, ініціативу у роботі не проявляє.

Застосування до засудженого заохочення у вигляді восьми заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи, відбуття ОСОБА_7 2/3 строку покарання та сам факт працевлаштування засудженого протягом 6 місяців в 2020 році та 10 місяців 2021 році без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

З огляду на вище приведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а наведені засудженим обставини враховані судом при ухваленні рішення.

Звідси, оскільки судом при постановленні ухвали не допущене порушення вимог чинного процесуального та матеріального законодавства,то апеляція засудженого не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 407, 409, 419 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді