Справа № 750/5009/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/667/23
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0002545 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Кіровоград, мешканець АДРЕСА_1 , одружений, освіта середня, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

У строк відбування покарання ОСОБА_10 зараховано час тримання його під вартою та ухвалено рахувати початок строку відбування покарання з моменту його фактичного затримання з 28 травня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_10 , до набрання даним вироком законної сили, залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Скасовано арешт, накладений на майно, згідно з ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.05.2022.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 21136,23 грн процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 27.05.2022 року в період часу з 15:35 год до 17:35 год, ОСОБА_10 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачуючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, умисно, здійснив два постріли з пістолету, котрий є вогнепальною зброєю гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту самозарядного пістолету моделі Форт 12 Р калібру 9 мм № НОМЕР_1 , зарядженого патронами, спорядженими гумовими метальними снарядами травматичної дії, одним з яких влучив у стіну над головою потерпілої, а іншим в обличчя ОСОБА_12 , чим спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причино-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_12 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці події від набряку головного мозку, внаслідок кульового поранення голови.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувати дії ОСОБА_10 з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України. В обґрунтування скарги послався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Не погодився із правовою кваліфікацією дій ОСОБА_10 , так як наміру вбивати потерпілу він не мав. Вказав, що ОСОБА_10 у день подій вперше бачив ОСОБА_12 , а тому жодних неприязних стосунків між ними не могло бути. Обвинувачений самостійно повідомив поліцію про те, що сталося. Зазначив, що локалізація вогнепального поранення, механізм його спричинення, знаряддя вчинення злочину, напрямок ранового каналу, поведінка ОСОБА_10 до і після даних подій усе це в сукупності свідчить про те, що його підзахисний не мав прямого умислу на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_10 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, потерпілої та її представника, котрі просили вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_10 свою вину за ч.1 ст.115 КК України не визнав. Пояснив, що убивство потерпілої вчинив через необережність, оскільки він не мав на це умислу, неприязних стосунків між ними не було. Тому просив перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.119 КК України.

Проте, доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_10 із ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на протиправне позбавлення життя потерпілого. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати можливість настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Так, умисне вбивство (ч.1 ст.115 КК) з об`єктивної сторони характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідком.

Кримінальна відповідальність за вбивство через необережність (ч.1 ст.119 КК) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за умови, якщо було вчинено вбивство, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Розмежування умисного вбивства (ч.1 ст.115 КК) і вбивства через необережність (ч.1 ст.119 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні вини при вбивстві, враховуються, зокрема способи вчинення діяння, локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які є тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до них.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 , з мотивів раптово виниклого особистого неприязного відношення, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, діючи умисно, здійснив два постріли з пістолету, котрий є вогнепальною зброєю гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту самозарядного пістолету моделі Форт 12 Р калібру 9 мм № НОМЕР_1 , зарядженого патронами, спорядженими гумовими метальними снарядами травматичної дії, одним з яких влучив в стіну над головою потерпілої, а іншим в обличчя ОСОБА_12 .

На думку колегії суддів, це свідчить про те, що дії ОСОБА_10 носили активний та раптовий характер щодо потерпілої.

Ззгідно висновку експерта №919 від 28.05.2022-15.07.2022 при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , виявлено тілесні ушкодження: А) Сліпе проникаюче вогнепальне кульове поранення голови вхідна вогнепальна рана на верхній повіці лівого ока, яка є початком ранового каналу, вхідний вогнепальний дірчастий перелом очноямкової частини лобної кістки від якого відходять лінійні переломи на кістки обличчя та основи черепа, синець верхньої повіки справа, розрив твердої мозкової оболонки, субарахноїдальні крововиливи по випуклій поверхні лівої лобної та тім`яної часток по базальній поверхні правої лобної частки, руйнування речовини лобної частки та кісток основи черепа по ходу ранового каналу. Напрямок ранового каналу: спереду-назад, дещо зліва-направо, дещо знизу-вгору.

Вищенаведений комплекс тілесних ушкоджень утворився від пострілу з близької відстані (в межах дії вторинних факторів пострілу у вигляді кіптяви) з вогнепальної зброї снарядом, що ранить. Даний комплекс тілесних ушкоджень утворився 27.05.2022, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_12 , яка настала від набряку головного мозку, внаслідок вогнепального кульового поранення голови.

При дослідженні навколо рани верхньої повіки лівого ока сліди металізації не виявлено. В кінці ранового каналу, котрий починається раною верхньої повіки лівого ока та сліпо закінчується в товщі лівої лобної частки, було виявлено сторонній предмет, схожий на кулю не металевої щільності.

При проведенні судово-медичної експертизи клаптя шкіри верхньої повіки лівого ока виявлено одну вхідну вогнепальну рану, котра спричинена дією вогнепального снаряду (кулі) при пострілі з вогнепальної зброї з близької відстані (дистанції) в межах дії вторинних факторів пострілу у вигляді кіптяви. На тілі ОСОБА_12 не виявлено накладень частинок порохового заряду, слідів згорання пороху.

При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 виявлено комплекс тілесних ушкоджень у вигляді сліпого проникаючого вогнепального кульового поранення голови з вхідною раною на верхній повіці лівого ока. Напрямок травмуючої сили відповідає траєкторії руху травмуючого предмета кулі, що відобразилося у рановому каналі та може бути спереду-назад, дещо зліва-направо, дещо знизу-вгору.

Враховуючи вираженість розвитку трупних явищ, а саме: трупне охолодження рівномірно виражене у всіх ділянках, трупне заклякання добре виражене в усіх досліджуваних групах м`язів, трупні плями при натисканні бліднуть та відновлюють своє забарвлення за 12 хвилин (о 09 год. 50 хв.), смерть ОСОБА_12 могла настати за 16-18 годин до початку проведення судово-медичної експертизи, тобто відповідає даті 27.05.2022 Навіть за умов негайного надання спеціалізованої медичної допомоги в профільному стаціонарі прогноз щодо життя був би не благоприємний.

Враховуючи характер та тяжкість отриманого комплексу тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого вогнепального поранення голови, наявність ознак набряку головного мозку та розміжчення мозкової речовини по ходу ранового каналу дає змогу вважати, що смерть настала в короткий проміжок часу, поки не розвинувся набряк головного мозку, що може вимірюватися від хвилин до кількох десятків хвилин. Після отримання проникаючого вогнепального поранення голови здатність ОСОБА_12 до здійснення самостійних рухів, в тому числі бігати, ходити, повзати була малоймовірною.

В момент спричинення комплексу тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого вогнепального поранення голови, обличчя ОСОБА_12 було обернено до дульного зрізу зброї. При проведення судово-медичної експертизи не виявлено тілесних ушкоджень, які однозначно могли б свідчити що ОСОБА_12 чинила опір нападнику.

При судово-токсикологічному дослідженні крові, сечі від трупа ОСОБА_12 , виявлений етанол в концентрації: в крові 3,7 г/л, що стосовно до живої особи може відповідати тяжкому отруєнню алкоголем.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесного ушкодження свідчать про те, що ОСОБА_10 , беручи пістолет, за його показаннями, щоб розбудити потерпілу, та здійснюючи постріли спочатку над потерпілою, а потім в її обличчя, розраховував на особливу вразливу дію застосованого знаряддя і такі можливі наслідки, як смерть потерпілої, і свідомо припускав можливість їх настання.

Зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що виключають можливість кваліфікації цих дій за ознаками вбивства через необережність.

У зв`язку з цим, посилання сторони захисту на те, що у ОСОБА_10 не було умислу на вчинення вбивства, є неспроможними, оскільки, за показаннями обвинуваченого, «…не розбудивши потерпілу, яка спала, він повернувся до спальні, взяв із ящика тумбочки травматичний пістолет моделі Форт 12 Р і повернувся до зали, вважаючи, що людина має зреагувати на звук пострілів, і вони пробудять ОСОБА_13 …» мав би свідомо припускати настання смерті особи, в бік якої він направляє пістолет.

Тому доводи захисника, що дії обвинуваченого носили необережний характер, колегія суддів сприймає, як захисну позицію, яка спростовується також доказами зібраними під час розгляду кримінального провадження, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який у місцевому суді показав, що в другій половині дня 27.05.2022 він був у ОСОБА_10 вдома, вони вживали алкогольні напої, потім приїхав спільний знайомий ОСОБА_15 разом із дівчиною, вживали алкогольні напої у кухні, в залі. Пізніше у залі були втрьох - він, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Спілкувалися, ОСОБА_10 сидів на дивані, ОСОБА_13 також сиділа на дивані, а він на табуретці поряд з ОСОБА_16 , на деякий час він вийшов відпочити в іншу кімнату. Коли повернувся, ОСОБА_17 та ОСОБА_13 сиділи на дивані напівлежачи, він йшов до балкону, не звертав на присутніх уваги і почув один постріл, коли повернувся, побачив, що у ОСОБА_13 кульовий отвір у очному яблуці, ліве око. ОСОБА_17 залишався на дивані, пістолет, здається, тримав у правій руці, ганчіркою витер пальці та поклав його на диван. До цього ОСОБА_17 дістав пістолет, зробив кілька пострілів, 3-4, у повітря, потім вони продовжували відпочивати. Між цими пострілами та фатальним пострілом, внаслідок якого загинула ОСОБА_13 , пройшло небагато часу, менше години;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.05.2022 за участю свідка ОСОБА_14 , згідно з яким останній, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , розповів та показав обставини подій, що мали місце за вказаною адресою, зокрема показав, що 27.05.2022 він з ОСОБА_10 вживали спиртні напої. Близько 12:00 год. ОСОБА_17 попросив зателефонувати якійсь дівчині, щоб приїхала до них для відпочинку. Він зателефонував своєму товаришу та попросив, щоб той дав номер дівчини, що він і зробив; невдовзі до них приїхала жінка, її ім`я не пам`ятає, з нею вони вживали спиртне. Спочатку на кухні, а потім перемістилися в кімнату. Через деякий час, коли вони всі перебували у кімнаті, ОСОБА_17 взяв свій пістолет Форт-12 Р, та здійснив близько чотирьох пострілів у вікно на балконі. Він особисто виходив до ванної чи до туалету, жінка лежала вздовж на розкладеному дивані, а ОСОБА_17 сидів на дивані, вони спілкувалися, конфлікту як такого не було. Коли він повернувся, та вже дійшов до балкону, почув постріл, самого пострілу він не бачив; зрозумів, що ОСОБА_17 застрелив жінку. Вона лежала на дивані, а ОСОБА_17 сидів біля неї на дивані, обернувшись в її сторону та в руці тримав пістолет. У неї на обличчі в ділянці лівого ока побачив кров, після того, як ОСОБА_17 здійснив постріл, то витер пістолет об рушник та поклав його;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.05.2022 з додатком до нього, за участю ОСОБА_10 , згідно з яким останній, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , розповів та показав обставини подій, що мали місце 27.05.2022, він перебував у себе вдома разом із своїм товаришем ОСОБА_18 , з яким удвох вживали спиртне. Приблизно о 12-00 годині 27.05.2022 Синиця за його проханням зателефонував своєму знайомому, який привіз до них додому на таксі жінку на ім`я ОСОБА_13 і вони втрьох вживали спиртне. Потім ОСОБА_13 , випивши 3-5 чарок горілки, заснула на дивані, її не могли добудитися. Вона спала, вони дивилися телевізор, потім він пішов книжку читати, потім його «дістало», він пішов, узяв пістолет, вистрелив кілька разів, три чи чотири, угору у відчинене вікно в бік балкону, вона навіть не поворухнулася, він нахилився над нею та направив пістолет їй на обличчя, провів, думав, що запах пороху подіє як нашатир, і випадково нажав на спусковий гачок;

- висновком експерта № СЕ-19/125-22/2987-БЛ від 14.07.2022 з додатком до нього, згідно з яким: 1.Пістолет, що наданий на дослідження, є вогнепальною зброєю - гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту - самозарядним пістолетом моделі Форт-12Р калібру 9 мм № НОМЕР_1 , промислового виготовлення. Даний пістолет відноситься до пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами травматичної (несмертельної) дії. Конструкція пістолета не дозволяє здійснювати постріли штатними патронами до бойової зброї без внесення змін в конструкцію патронів або пістолета; 2.Пістолет до стрільби придатний; 3.Наданий на дослідження патрон є пістолетним патроном калібру 9 мм Р.А., виробництва ТОВ «ВТК Шмайсер» Україна. Даний патрон використовується для стрільби з пристроїв, призначених для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами травматичної дії: пістолетів, а також окремих модифікацій револьверів, калібру 9 мм Р.А. Даний патрон має конструктивні ознаки боєприпасу. Вирішити запитання про його належність до боєприпасу не є можливим, оскільки неможливо провести експериментальну стрільбу та визначити питому кінетичну енергію стріляного снаряду. 4.Надані на дослідження чотири предмети є гільзами. 5.Надані на дослідження чотири гільзи до боєприпасів не належать, є гільзами пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А., виробництва ТОВ «ВТК Шмайсер» Україна, до пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії калібру 9 мм Р.А. 6.Наданий на дослідження один предмет є кулею. 7.Надана на дослідження куля є складовою частиною патрона - гумовою кулею патрона калібру 9 мм Р.А. / 9 мм R, до пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Захисник в апеляційній скарзі зазначив, що про відсутність в обвинуваченого умислу на вбивство свідчить і його посткримінальна поведінка, тобто він не позбувся тіла, не ухилявся від відповідальності, а навпаки: повідомив до поліції про обставини, що сталися.

Разом з тим, така версія сторони захисту спростовується протоколом огляду аудіо запису від 25.06.2022 з додатком до нього, згідно з яким було оглянуто диск з аудіо файлом, а саме запис дзвінка 27.05.2022р. на лінію «102» та при перегляді файлу «ЄО33512» встановлено, що він містить запис аудіо дзвінка на лінію «102», який починається 2022/05/27 о 21:02:36, тривалістю 3 хв. 32 сек. і з якого слідує що особа, яка назвалася ОСОБА_10 повідомила, що по АДРЕСА_1 відбулося необережне поводження зі зброєю, а саме жінка на ім`я ОСОБА_13 дивилася на ствол та нажала спусковий гачок і вистрелила із травматичного пістолета Форт собі в око та померла, в квартирі знаходилося троє осіб, пістолет належить заявникові.

З наведеного слідує, що ОСОБА_10 здійснив дзвінок до поліції більш, ніж через три години після події, при цьому повідомив неправдиві відомості, що саме жінка (а не він) необережно поводилась зі зброєю.

Крім того, за показаннями свідка ОСОБА_14 , обвинувачений після того, як здійснив постріл в потерпілу, рушником витер руків`я пістолета та поклав пістолет на диван.

Відтак, юридична оцінка наслідку дій обвинуваченого як безпосередньої причини смерті потерпілої, що є обов`язковим елементом об`єктивної сторони умисного вбивства, жодних сумнівів правильності у колегії суддів не викликає.

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, позицію сторони захисту щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_10 колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення останнім відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеним, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_10 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення; відношення обвинуваченого до скоєного, дані про його особу, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується формально позитивно, не працює; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.115 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Тому призначене ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, визначене судом першої інстанції, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, не становить «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Порушень місцевим судом вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2023 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4