Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/385/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 травня 2023 року, якою стосовно обвинуваченого продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю учасників судового провадження:

- прокурора ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0000104 від 02.02.2022, стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст.115 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 травня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 03.07.2023 включно.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися. ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких є особливо тяжким, пов`язаний з позбавленням життя іншої людини, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, що може викликати у обвинуваченого бажання переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, у зв`язку з чим може продовжити злочинну діяльність. Також, суд врахував наявність ризику можливого незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни останніми своїх показів.

Отже, з огляду на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, їх характеру та тяжкості, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, суд дійшов висновку що запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, можливо лише шляхом продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити ухвалу районного суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, також зазначає, що ухвала суду є незаконною, так як суд здійснював розгляд клопотання про продовження йому запобіжного заходу в режимі відеоконференції із прокурором з невизначеним місцем його перебування та за відсутності потерпілого, а його захисник після виходу суду з нарадчої кімнати та проголошення оскаржуваної ухвали присутня не була так як відлучилась у своїх справах, а також недоведеністю його вини у інкримінованих злочинах.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, висновок прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону районним судом належно дотримані.

Так, відповідно матеріалів справи та оскаржуваної ухвали встановлено, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.01.2023 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.04.2023. В свою чергу 13.03.2023 до суду надійшли клопотання прокурора про продовження обвинуваченим застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про продовження обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що 01.04.2023 строк застосування запобіжного заходу спливає, до його спливу судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, на теперішній час продовжують існувати ризики, зазначені у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, задля гарантування виконання ним передбачених ст.194 КПК України обов`язків, просить клопотання задовольнити. Потерпілий ОСОБА_9 подав заяву про проведення судового розгляду справи у його відсутність.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 21 год. до 06 год. за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , або за адресою: АДРЕСА_2 . Наголошує на тому, що має збереження для свого утримання та не має на меті переховуватись від суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 підтримала позицію свого підзахисного вважаючи, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , оскільки обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків, має місце реєстрації та мешкання.

За наслідками розгляду клопотання прокурора суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого підлягає продовженню на строк шістдесят днів.

З тих же підстав суд дійшов висновку за недоцільним змінювати зазначений запобіжний захід на інший, більш м`який, оскільки жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням від вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який.

Крім того, як зазначив суд в оскаржуваній ухвалі стороною захисту не надано доказів того, що підстави та ризики, якими обґрунтовувалось обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перестали існувати, а обставини, на які посилаються обвинувачений та захисник вже були враховані судом та не спростовують зазначеного висновку суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст.115 КК України, один з яких є особливо тяжким, пов`язаний з позбавленням життя іншої людини, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Крім того колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки обставин, які б свідчили на користь зменшення раніше встановлених ризиків, неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих мотивів, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 травня 2023 року, якою стосовно обвинуваченого продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4