Справа № 308/5672/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 10.05.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губиніха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.12.2018 року згідно з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ч.1 ст.121 КК України визнано винним та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов"язків передбачених ст.76 КК України

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 162 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000544 від 10.05.2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 162 КК України.

02.03.2023 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

З врахуванням даної угоди про визнання винуватості укладеної 02.03.2023 року між прокурором та обвинуваченим, суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 09 травня 2020 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння та знаходячись на земельній ділянці розташованій навпроти будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, вчинив сварку зі своїм братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , в ході чого голосно висловлювався нецензурною лайкою в його бік. В дану сварку втрутилась ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 , яка поралася по господарству на своїй земельній ділянці , що знаходиться по сусідству та зробила ОСОБА_5 зауваження з приводу нецензурної лайки, на що останній також почав нецензурною висловлюватися в її бік та погрожувати вбивством, при цьому на підтвердження своїх слів ОСОБА_5 пішов до будинку за адресою свого проживання, звідки взяв кухонний ніж та тримаючи його у своїй руці почав іти в напрямку потерпілої ОСОБА_7 , усвідомлюючи при цьому, що висловлені ним погрози здатні викликати у неї побоювання здійснення цих погроз, тим самим даючи реальні підстави побоюватися за своє життя і здоров`я, у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_7 почала з криками про допомогу тікати в бік свого домоволодіння.

Після чого ОСОБА_5 діючи умисно, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моралі, грубо порушуючи порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння на вулиці Тичини, села Розівка, яка є громадським місцем, продовжив висловлюватись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_7 та маючи у руках кухонний ніж, який є спеціально пристосованим предметом для нанесення тілесних ушкоджень, продовжив погрожувати їй фізичною розправою. В цей час, почувши крики, на вулицю вийшли ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_1 , які до цього займались своїми справами, на що ОСОБА_5 побачивши їх продовжив свої хуліганські дії та почав нецензурно виражатися в їх бік, а також погрожувати фізичною розправою, при цьому тримаючи в руці кухонний ніж та розмахувати ним в їхню сторону, на що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали тікати в різні сторони, боячись за своє життя та здоров`я. В подальшому ОСОБА_5 продовжив свої хуліганські дії, маючи на меті протиставити себе прийнятим правилам поведінки і нормам моралі, намагаючись самоутвердитися за рахунок приниження оточуючих, показуючи своє зневажливе ставлення до них, продовжував голосно висловлювався нецензурною лайкою, при цьому погрожуючи кухонним ножем, який постійно тримав в руці. Дані хуліганські дії ОСОБА_5 тривали близько однієї години до приїзду на місце працівників роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області, якими було припинено протиправні дії ОСОБА_5 та вилучено у нього два кухонні ножі, у зв`язку з чим протягом вказаного періоду часу мешканці АДРЕСА_1 не могли вийти на вулицю та займатися своїми справами.

Окрім цього в ході вказаних хуліганських дій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, маючи умисел на незаконне проникнення до житла, шляхом відчинення вхідних дверцят на огорожі домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та в якому зареєстрована та проживає ОСОБА_7 , при цьому не маючи згоди останньої, яка в цей час знаходилась на території вказаного домоволодіння, попередньо вийнявши з правої кишені куртки кухонного ножа, почав погрожувати фізичною розправою та тримаючи ніж в руці, протиправно зайшов на територію даного домоволодіння та намагався наздогнати ОСОБА_7 , яка почала тікати в іншу частину двору, чим порушив її права, передбачені ст.30 Конституції України, ст.12 «Загальної декларації прав людини» та ст.8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» на недоторканність житла. Пройш овши декілька метрів по території подвір`я, ОСОБА_5 зрозумівши, що не зможе наздогнати останню, розвернувся та вийшов з території домоволодіння на вулицю, де продовжив свої протиправні хуліганські дії.

Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст. 129 КК України погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, ч.4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчиненому із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, ч.2 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи, поєднане із погрозою застосування насильства.

Як убачається з угоди про визнання винуватості від 02.03.2023 року, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 , за участі захисника адвоката ОСОБА_4 дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі обвинувачення беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі на строк два роки, ч.4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, ч.2 ст.162 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2018 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і один місяць.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02.03.2023 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участі захисника адвоката ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_7 згідно якої ОСОБА_7 просить розглядати справу у її відсутності. Також прокурором надана суду заява потерпілої ОСОБА_7 про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в яких його обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив укладення угоди про визнання винуватості та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , у її присутності та просила затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що права надані йому законом у зв"язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 162 КК України, визнає повністю.

Також у судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 02.03.2023 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 за ч.1 ст. 129 КК України погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, ч.4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчиненому із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, ч.2 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи, поєднане із погрозою застосування насильства кваліфіковано правильно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 02.03.2023 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 02.03.2023 року вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 02.03.2023 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника адвоката ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обставиною, яка пом"якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп"яніння.

За таких обставин враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, який раніше судимий інкриміновані кримінальні правопорушення вчинив під час визначеного судом іспитового строку, обставину, яка пом`якшує покарання, та наявність обставин, які обтяжують покарання, суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства.

На думку суду, саме таке покарання ОСОБА_5 буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню ОСОБА_5 , а також запобіганню вчинення нових злочинів як ОСОБА_5 так і іншими особами.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Речовий доказ у кримінальному провадженні CD-диск на якому знаходяться 6 відеозаписів залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази у кримінальному провадженні - два кухонні ножі, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського РВП за адресою: Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 55 - знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вартість проведених експертиз у сумі 980,87 грн. (дев"ятсот вісімдесят грн.. 87 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02.03.2023 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000544 від 10.05.2020 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 162 КК України,призначивши покарання:

за ч.1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;

за ч.4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

за ч.2 ст. 162 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2018 року у справі № 308/12338/18 і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п"ять років і один місяць.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання 28.05.2020 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

Речовий доказ у кримінальному провадженні CD-диск на якому знаходяться 6 відеозаписів залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази у кримінальному провадженні - два кухонні ножі, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського РВП за адресою: Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 55 - знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вартість проведених експертиз у сумі 980,87 грн. (дев"ятсот вісімдесят грн. 87 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1