КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000029 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , виступаючи власником нежитлового приміщення (в літ.А) з №23 по №30 (групи приміщень №52), загальною площею 122,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , який був у встановленому законом порядку попереджений про заборону користування майном, на яке накладено арешт за ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 13 лютого 2018 року (справа №761/4878/18), умисно здійснив незаконні дії шляхом порушення обмеження (обтяження) права користування майном, яке було ввірене йому, при наступних обставинах.

21 липня 2016 року, більш точний час встановити не представилося за можливе, вприміщенні офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за адресою : АДРЕСА_3 , між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу, серія та номер: 676, від 21 липня 2016 року на нежитлове приміщення (в літ.А) за №23 по №30 (групи приміщень № 52), загальною площею 122,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

В подальшому, 17 липня 2017 року, в невстановлені час та місці, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було укладено договір оренди №15/10/17 на нежитлове приміщення (в літ.А) за №23 по №30 (групи приміщень № 52), загальною площею 122,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , з передачею у користування орендарю ОСОБА_10 .

Разом з тим, 07 листопада 2017 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 було укладено договір позики грошових коштів у сумі 1 100 000 гривень, з визначення кінцевого терміну повернення суми позики 08 грудня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики грошових коштів між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки від 07 листопада 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу ОСОБА_12 , зареєстрований вреєстрі за №2942 про передачу в іпотеку нежитлового приміщення (в літ.А) з №14 по №22 (групи приміщень №52), загальною площею 111,2 кв.м, та нежитлове приміщення (в літ.А) за №23 по №30 (групи приміщень № 52), загальною площею 122,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Київської міської ради від 27 грудня 2001 року №208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» до комунальної власності територіальної громади Шевченківського району міста Києва належить житловий будинок загальною площею 853,3 кв.м, в тому числі нежитлові приміщення загальною площею 221,0 кв.м за адресою : АДРЕСА_2 . За інформацією ліквідаційної комісії з припинення Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної в місті Києві ради в архіві, що перебуває у розпорядженні комісії матеріали відчуження нежитлових приміщень за вказаною адресою відсутні.

Згідно рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва включено та відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10 грудня 2010 року №1112 «Про питання організації управління районами у місті Києві» до сфери управління Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації віднесено житловий будинок загальною площею 835,3 кв.м.

Так, беручи до уваги наявність достатніх підстав вважати, що майно набуте кримінально протиправним шляхом та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000001 від 04 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, 13 лютого 2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/4878/18 накладено арешт із забороною використання на наступні об`єкти нежитлового приміщення (в літ.А) з №14 по №22 (групи приміщень №52), загальною площею 111,2 кв.м, та нежитлове приміщення (в літ.А) за №23 по №30 (групи приміщень № 52), загальною площею 122,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , власником яких являється ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , отримавши інформацію про наявність вказаної ухвали в ході розгляду цивільної справи про звернення стягнення на предмет іпотеки (вказані нежитлові приміщення), де останній виступав відповідачем, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконні дії з порушення обмеження (обтяження) права користування майном, шляхом використання його за договором оренди №15/10/17 від 15 липня 2017 року, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 13 лютого 2018 року у справі №761/14878/18, а саме нежитлового приміщення(в літ.А) з №14 по №22 (групи приміщень №52), загальною площею 111,2 кв.м, та нежитлове приміщення (в літ.А) за №23 по №30 (групи приміщень № 52), загальною площею 122,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Ухвалою від 03 жовтня 2018 року у справі №761/31247/18 в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року в межах кримінального провадження №0000001 від 04 січня 2017 року, відмовлено.

В подальшому , 18 лютого 2019 року, близько о 17 годині 41 хв., в приміщенні службового кабінету Київської міської прокуратури №10 за адресою : м.Київ, вул. Січових Стрільців, 89, ОСОБА_7 отримав під розпис копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 13 лютого 2018 року у справі №761/4878/18 про накладення арешту із забороною користування нежитловими приміщеннями за адресою: м. Київ, вул. Б Хмельницького, 50, тим самим будучи належним чином ознайомлений з рішенням суду.

Так, ОСОБА_7 в період часу з 18 лютого 2019 року по теперішній час (а саме по 31 жовтня 2019 року), діючи умисно, будучи в законному порядку ознайомлений та належним чином отримавши ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 13 лютого 2018 року (справа №761/4878/18), достовірно знаючи про заборону користуванням нежитловим приміщенням (в літ.А) за №23 по №30 (групи приміщень № 52), загальною площею 122,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, шляхом використання даного приміщення у формі надання його в оренду за договором №15/10/17 від 15 липня 2017 року.

Своїми умисними діями, які виразилися в незаконних діях щодо майна, на яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року (справа №761/4878/18) накладено арешт, ОСОБА_7 , підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення п.5 ст. 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам у виді підриву авторитету та престижу правоохоронних органів, що виразилось у грубому ігноруванні завдань кримінального провадження, а також шкоду власності територіальної громади міста Києва. Так, арешт майна відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 13 лютого 2018 року (справа №761/4878/18) полягає у тимчасовому, до скасування арешту майна чи вирішення питання про долю арештованого майна в рішенні суду по кримінальному провадженні по суті, позбавленні власника використовувати його (ч.1 ст. 170 КПК України). Однак ОСОБА_7 , будучи достовірно поінформованим про відповідну заборону, не вжив жодних заходів щодо припинення дії договору оренди №15/10/17 від 15 липня 2017 року, продовжуючи використовувати заарештоване приміщення для отримання прибутку, оскільки майно залишилося у володінні особи з огляду на характеристики нежитлових приміщень.

Таким ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 388 КК України.

Також судом встановлено, що згідно висунутого ОСОБА_7 обвинувачення вказане кримінальне правопорушення було вчинене у період з 18 лютого 2019 року по 31 жовтня 2019 року, а тому, враховуючи, що воно у відповідності до ст. 12 КК України є не тяжким, станом на 02 листопада 2022 року сплинули строки давності визначені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 388 КК України, є формально-матеріальним. В тексті оскаржуваного рішення відсутні відомості щодо припинення договору оренди, а тому спричинення шкоди в даному випадку необхідно вважати триваючим.

Таким чином, на думку прокурора, судом першої інстанції не виконано вимоги ст. 49 КК України, щодо закінчення зазначених у законі строків.

На апеляційну скаргу прокурора від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , надійшли заперечення, згідно яких ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до вимог матеріального та процесуального закону, а тому не підлягає скасуванню.

Згідно доводів захисника, строк давності притягнення до кримінальної відповідальність за нетяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 388 КК України, охоплюється строком три роки, який визначений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки санкція ч. 1 ст. 388 КК України є менш суворою ніж позбавлення волі.

Враховуючи, що з 06 лютого 2019 року - дата внесення відомостей до ЄРДР, та з 31 жовтня 2019 року - дата зміни повідомлення про підозру, минуло більше трьох років, строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 388 КК України закінчив свій перебіг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинуваченого і його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули, в тому числі і такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду.

ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

У відповідності до положень ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії не тяжких.

З наданих суду матеріалів вбачається, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення було ним вчинене у період з 18 лютого 2019 року по 31 жовтня 2019 року.

Перебіг строку давності у вказаному кримінальному провадженні не зупинявся.

Таким чином, враховуючи вище наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у вказаному кримінальному провадженні діє трирічний строк перебігу давності і станом на 02 листопада 2022 року він вже закінчився, що дає підстави для застосування положень ст. 49 КК України.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності відомостей про припинення договору оренди є безпідставними, оскільки стороною захисту надано копію листа від ОСОБА_10 про дострокове розірвання договору оренди №15/10/17, копію додаткової угоди №1 до договору оренди № 15/10/17; копію акту приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення, відповідно до яких договір оренди №15/10/17 був достроково розірваний з 30 жовтня 2019 року.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури - залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3