У Х В А Л А

судового засідання

21.04.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

в ході судового розгляду клопотання сторони обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000299 від 23.02.2016 року щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Золочів, Львівської області громадянину України, українцю, за даними обвинувального акту раніше не судимому, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

Обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, ч.3 ст. 15, п.1 ч.2ст. 115, ч.1 ст. 162 КК України.

Сторона обвинувачення прокурорка відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4

Сторона захисту - адвокат ОСОБА_5

Потерпіла сторона потерпілий ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

На розгляді Франківського районного суду м. Львова перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000299 від 23.02.2016 року в ході судового розгляду якого, до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано примусові заходи медичного характеру.

Постановою Верховного Суду від 24.01.2023 року ухвали Франківського районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року та Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

15 лютого 2023 року матеріали судової справи № 450/1333/16 к (судове провадження № 1-кп/465/904/23) з Верховного Суду поступили до Франківського районного суду м. Львова та згідно Протоколу і Звіту повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передані до провадження судді ОСОБА_7 .

Згідно ухвали колегії суддів Львівського апеляційного суду від 23.02.2023 року, скасовано ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2023 року

щодо обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати квартиру АДРЕСА_2 цілодобово строком на два місяці.

Дія ухвали апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 23 квітня 2023 року.

Відповідно до ухвали судді ОСОБА_7 від 23 березня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000299 від 23.02.2016 призначено підготовче судове засідання з розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 на 31.03.2023 року, яке не відбулося з об`єктивних причин, що стверджується матеріалами судової справи.

31 березня 2023 року прокуроркою у кримінальному провадженні через канцелярію суду також було подано клопотання про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Чергове підготовче судове засідання призначено суддею призначено на 21 квітня 2023 року, однак з 20 квітня 2023 року суддя ОСОБА_7 перебуває на листку непрацездатності.

Згідно Протоколу та Звіту повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023 року, який відбувся з підстав тимчасової непрацездатності головуючої судді ОСОБА_7 , клопотання прокурорки Львівської області ОСОБА_4 , про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в кримінальному провадженні № 0000299 від 23.02.2016 (судова справа № 450/1333/16-к), передано судді ОСОБА_1 .

Цього ж дня, тобто 20.04.2023 року прокуроркою відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , через канцелярію суду, у вказаному кримінальному провадженні подано клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що був обраний відповідно до ухвали апеляційного суду від 23 лютого 2023 року.

Відповідно до ухвали судді ОСОБА_1 від 20 квітня 2023 року розгляд клопотання призначено до судового розгляду на 10 год. 30 хв. 21 квітня 2023 року. Цією ж ухвалою вирішено питання про призначення ОСОБА_3 захисника. Підстави таких рішень викладені в ухвалі.

В судовому засіданні з розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, ОСОБА_3 просив суд звернути увагу на те, що суддя ОСОБА_1 не може брати участі в даному кримінальному провадженні, як суддя, оскільки згідно з ухвалою від 16 червня 2016 року існує задоволений самовідвід. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що підстав для відводу судді ОСОБА_1 він не має і не заявляє відводу, разом з тим наполягає на тому, що суддя ОСОБА_1 не може брати участі в даному кримінальному провадженні з розгляду будь яких питань, що, як на його думку, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду.

Для вирішення наявності чи відсутності обставин, що виключають участь судді ОСОБА_1 у вказаному кримінальному провадженні, судом витребувано із Франківського районного суду м. Львова матеріали кримінального провадження, в ході дослідження яких в судовому засіданні, встановлено, що згідно з ухвалою судді ОСОБА_1 від 16 червня 2016 року задоволено самовідвід. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Прокурорка в судовому засіданні висловлюючи свої висновки щодо можливої участі судді ОСОБА_1 у розгляді клопотання у вказаному кримінальному провадженні, вважає, що вказана обставина за своєю суттю, зважаючи на вимоги статей 75 та 76 КПК України, виключає участь судді в кримінальному провадженні.

З даними висновками прокурорки погодилася і сторона захисту, мотивуючи встановлену обставину такою, що буде викликати сумнів у належності суду у процесі та можливих подальших наслідків.

Суд заслухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_3 щодо перешкод для участі судді ОСОБА_1 в розгляді клопотання у вказаному кримінальному провадженні, висновки прокурорки та думку адвокатки, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що суддя ОСОБА_1 не може брати участь в кримінальному провадженні № 0000299 від 23.02.2016 року не залежно від того яке питання передано йому на розгляд. Відтак, за відсутності заяв учасників процесу про відвід судді, котрі покликалися на розсуд суду, суддя ОСОБА_1 заявляє самовідвід.

Так, судом встановлено, що згідно ухвали судового засідання від 16 червня 2016 року, суддею ОСОБА_1 задоволено самовідвід у розгляді обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0000299 від 23.02.2016 року. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Відтак, вказана ухвала є підставою для виключення судді ОСОБА_1 від участі у вирішенні будь яких питань у кримінальному провадженні № 0000299 від 23.02.2016 року.

Натомість, як стверджується Протоколом та Звітом, справа передана судді ОСОБА_1 без врахування наявного відводу у вказаному кримінальному провадженні, тобто визначання судді відбулося з порушенням встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку автоматизованого розподілу.

Формально, передача судової справи судді ОСОБА_1 , хоч і відбулася наближено до вимог ст.. 35 КПК України та АСДС Франківського районного суду м. Львова, проте така передача суперечить вимогам вказаної вище норми закону та відповідно до ст.. 75 КК України, виключає участь судді в кримінальному провадженні. У той же час, розгляд судового провадження неналежним судом є підставою для скасування судового рішення

Отже, вирішуючи питання, передбачені статями 75 76 КПК України, як суддя, приходжу до беззаперечного висновку про наявність підстав, які відповідно до п.5.ч.1 ст. 75 КПК України, виключають мою участь у кримінальному провадженні № 0000299 від 23.02.2016 року (судова справа 450/1333/16-к, судове провадження №1-і/465/1/23), а відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.75 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відтак, розглянувши заявлений суддею ОСОБА_1 самовідвід від розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000299 від 23.02.2016 року ( судова справа 450/1333/16-к, судове провадження №1-і/465/1/23) та проаналізувавши процесуальний порядок її розгляду, враховуючи рекомендації апеляційного суду викладені в ухвалах в інших судових справах, як суддя, вважаю, що заявлений самовідвід не може бути предметом розгляду іншим суддею, виходячи з наступного.

Як убачається із змісту заявленого самовідводу, підставою такого рішення є наявність судового рішення, - ухвала судді ОСОБА_1 від 16 червня 2016 року, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення для розгляду вказаного самовідводу.

Крім того, Закон дає чітке тлумачення: « слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи».

З огляду на зазначене, як суддя, вважав та вважаю й надалі, що сама заявлений самовідвід уже є тим процесуальним рішенням судді, що дає підстави для повторного автоматизованого розподілу судової справи, адже іншому судді, в даному випадку, для об`єктивності прийдеться проводити перевірку не тільки роботи АСДС , зокрема в частині автоматизованого розподілу судового провадження у якому заявлено самовідвід, а, що найважливіше, ревізувати рішення свого колеги.

За таких обставин інший суддя, як суддя суду першої інстанції, не може перевіряти рішення свого колеги про самовідвід, оскільки це суперечить статті 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Заявити про самовідвід не є правом судді чи слідчого судді , як для інших учасників кримінального процесу, це обов`язок судді, слідчого судді, який визначений ч. 1 ст. 80 КПК України та є безальтернативним, а порушення якого, у подальшому, тягне за собою скасування судового рішення.

Отже, суддя ОСОБА_1 виконав свій обов`язок, передбачений ч.1 ст. 80 КПК України, - заявив самовідвід, вбачаючи для цього підстави, а крім того, вказані підстави визнані учасниками процесу. Відтак перевірка іншим суддею, чи правильно суддя ОСОБА_1 виконав свій обов`язок судді, виходить за межі компетенції іншого судді, а здійснення такої перевірки іншим суддею є некоректною та суперечить Кодексу суддівської етики, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Конституції України.

Вказаний висновок обґрунтовую тим, що діючий процесуальний Кодекс не містить ні прямих вимог, ні будь яких інших процесуальних приписів щодо обов`язкового розгляду заявленого самовідводу суддею, - іншим суддею чи слідчим суддею. На даний час також відсутня єдина практика, яка б була вироблена Великою Палатою Верховного Суду, а також відсутні роз`яснення Пленуму Верховного Суду, які б мали рекомендаційний характер. Відтак всі інші тлумачення, суперечать главі 2 і зокрема ст.. 7 КПК України, котра визначає загальні засади кримінального провадження, а також ст.. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

За вказаних обставин, виходячи із аналізу положень норм закону при розгляді заяви про самовідвід, як суддя, приходжу до висновку, що питання самовідводу заявленого суддею (слідчим суддею) підлягає вирішенню саме цим суддею (слідчим суддею), який (яка) дійшов висновку про наявність таких підстав, що є логічним, оскільки суддя ОСОБА_1 уже заявив самовідвід у даній судовій справі та задоволив його відповідно до ухвали від 16 червня 2016 року. Заявлений самовідвід щодо можливості чи неможливості подальшого здійснення судочинства у конкретній судовій справі, у даному випадку, є не що інше, як констатація факту.

У свою чергу, 4 ст. 81 КПК України передбачає порядок вирішення повторного відводу.

Слід також взяти до уваги, що у процесуальних положеннях національного судочинства, а саме: - цивільного, адміністративного, господарського дане питання національним законодавством врегульовано, і, вирішення питання самовідводу належить саме судді який заявляє самовідвід. Отже, кримінальний процес кореспондується з вказаними нормами, та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеній у Постанові від 29 серпня 2019 року (провадження № 11-312 сап19), а тим більше з Бангалорськими принципами.

За даних обставин, задоволена заява про самовідвід судді не може бути предметом повторного розгляду.

Відтак, беручи до уваги безпрецедентну практику керівника апарату Франківського районного суду м. Львова не виконувати судових рішень, що набрали законної сили, вважаю за обов`язок звернути увагу керівника апарату чи виконувача обов`язків керівника апарату суду, що заява про самовідвід судді ОСОБА_1 у судовому провадженні 1-і/465/1/23 , розглянута, а тому предмет, у вигляді заяви про самовідвід, для реєстрації і розподілу в порядку ст.. 35 КПК України, відсутній.

Також наголошую керівнику апарату чи виконувачу обов`язків керівника апарату суду, що дана ухвала набрала законної сили і є судовим рішенням обов`язковим до виконання відповідно до положень статей 129, 129-1 Конституції України, ст.. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 533 КПК України.

Невиконання судового рішення службовою особою є кримінально караним діянням, передбаченим ч. 2 ст.382 КК України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 75 76, 80 - 82, 369 -372 КПК України та Бангалорськими принципами поведінки суддів, -

п о с т а н о в и в:

Заявлений суддею ОСОБА_1 самовідвід у судовій справі № 450/1333/16 - к (судове провадження 1-і/465/1/23)з розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000299 від 23.02.2016 року, задоволити.

Матеріали клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000299 від 23.02.2016 року передати до канцелярії суду для їх реєстрації та здійснення повторного перерозподілу між суддями Франківського районного суду м. Львова з урахуванням вимог статей 35, 75 та 76 КПК України.

Звернути увагу керівника апарату суду, що заявлений самовідвід розглянуто, а тому предмет, у вигляді заяви судді ОСОБА_1 про самовідвід, для реєстрації і розподілу для розгляду іншому судді в порядку ст.. 35 КПК України, відсутній.

Ухвала набрала законної сили, з часу її проголошення, апеляційному оскарженню не підлягає і є судовим рішенням обов`язковим до виконання відповідно з положеннями статей 129, 129-1 Конституції України, ст.. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 533 КПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено в судовому засіданні 26 квітня 2023 року об 08 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_9