ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1907/23 Справа № 183/7961/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2023 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 17 червня 2023 року приблизно о 20-30 годині знаходився на відкритій ділянці місцевості, біля домоволодіння АДРЕСА_1 , де у нього виник словесний конфлікт із незнайомим чоловіком ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_7 виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій умисел, 17 червня 2023 року приблизно о 20 годині 32 хвилини, ОСОБА_7 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості, біля домоволодіння АДРЕСА_1 , в момент коли до нього на близьку відстань приблизився ОСОБА_9 не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, хоча міг і повинен був їх передбачити, завдав ОСОБА_9 один удар кулаком своєї правої руки у область обличчя, а саме передніх зубів. Від отриманого удару ОСОБА_9 впав назад на спину, вдарившись потиличною частиною голови об тверде покриття землі, а саме вкрите пресованим шлаком, отримавши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3 ступеню, гострої субдуральної гематоми справи, вигнутого забою правої скроневої частини, вісцеляційний синдром.

Таким чином, отримані потерпілим тілесні ушкодження були не безпосереднім наслідком заподіяного ОСОБА_7 ударом в обличчя потерпілого, а результатом падіння останнього й удару об тверду поверхню, чого ОСОБА_7 хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити, що при застосуванні сили при контакті між ними може призвести до падіння потерпілого.

Таким чином, своїми необережними діями ОСОБА_7 підозрюється заподіянні необережного тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК.

18.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого 128 КК.

30.06.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК через його близького родича, а саме матір ОСОБА_10 .

04.07.2023 постановою слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000831 від 18.06.2023 зупинено та оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_7 .

20.07.2023 постановою слідчого СВ Новомосковського РВП ГУПП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000831 від 18.06.2023 відновлено у зв`язку із встановленням місцезнаходження ОСОБА_7 .

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУПП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, в межах строку досудового розслідування до 19 вересня 2023 року, включно.

Відповідно до ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) на підозрюваного ОСОБА_7 покладені такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;

- не залишати та не відлучатись з будинку АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- заборонити підозрюваному спілкування із свідками у кримінальному провадженні від 18 червня 2023 року № 0000831 у будь-якому вигляді, окрім як за дозволом слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попереджено підозрюваного ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених, на нього в ухвалі слідчого судді обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід (тримання під вартою).

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування зазначає, що відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 в порушення вимог ч.1 ст.194, ч.2 ст.183 КПК, слідчий суддя проігнорував наявні ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК та обрав запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який на переконання сторони обвинувачення, не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків. Аргументує тим, що після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_7 покинув місце проживання з метою перешкоджання досудовому росзлідуванню, після чого його було оголошено у розшук, що вказує на наявність підстав важати, що останній переховувався від органів досудового розслідування. Вказані обставини підтверджуються й показаннями матері підозрюваного ОСОБА_10 , яка під час допиту в якості свідка пояснила, що одразу після події підозрюваний додому не повернувся, де перебував у подальшому їй не відомо.

Разом з цим, вказує, що підозрюваний мешкає в одному населеному пункті зі свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яка є його матір`ю, а тому враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, перебуювачи на волі останній зможе впливати на вказаних осіб з метою змусити їх змінити свої показання.

Таким чином, прокурор вважає, що тільки застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також буде запобігати зазначеним ризикам.

Тому прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка наполягала на її задоволенні, просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили відмовити у її задоволенні, а рішення слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до положень ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Згідно позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У своїх численних рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Положеннями ч.4 ст.194 КПК передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та обираючи стосовно нього інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128КК, а також на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні. Ці висновки не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, враховуючи фактичні обставини відсутності підозрюваного ОСОБА_7 за місцем реєстрації та проживання з 19 червня до 20 липня 2023 року, самостійне з`явлення ним до органу досудового розслідування 20 липня 2023 року та до слідчого судді 21 липня 2023 року, слідчий суддя дійшов до висновку про недоведеність прокурором неможливості запобігти виникненню вказаним ризикам застосуванням до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, з яким погоджується й колегія суддів.

При цьому колегія суддів зазначає, що всупереч доводам прокурора, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому нетяжкого покарання, за відсутності конкретних фактів його переховування від органу досудового розслідування та незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім того, прокурор не надав апеляційному суду будь-яких об`єктивних даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушував умови та не дотримувався покладених на нього обов`язків, або намагався переховуватися від слідства. Навпаки, під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що у сторони обвинувачення наразі відсутні зауваження щодо процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та який своєчасно з`являється за викликом до слідчого.

Отже, на думку колегії суддів, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі доведеності його винуватості у скоєному, та даних про особу підозрюваного, віку та стану його здоров`я, репутації, сімейного та майнового стану, який не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час досудового розслідування, а покладені на нього згідно ч.5 ст.194 КПК обов`язки будуть достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленим ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК. У випадку недотримання ОСОБА_7 умов запобіжного заходу визначеного ухвалою слідчого судді, слідчий або прокурор не позбавлені права звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді про зміну запобіжного заходу в порядку визначеному статтею 200 КПК.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 19 вересня 2023 року, включно та покладенням відповідних обов`язків - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4