Справа № 646/2871/23
№ провадження 1-кп/646/416/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2023 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 від 06.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, тяжкість обвинувачення та наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачена, яка на час вчинення інкримінованого злочину обіймала посаду в одному з підрозділів ГУНП в Харківській області, перебувала на тимчасово окупованій території України, не має нерухомого майна, офіційного місця роботи та доходу, тобто не має стійких соціальних зв`язків, була знайома з працівниками поліції та місцевими мешканцями. Також, на думку прокурора, обвинувачена може симулювати хвороби, підробивши для цього відповідні документи, а також, перебуваючи на свободі, може повідомляти військових РФ та передавати їм будь-яку інформацію, щоб нашкодити суверенітетові та державній цілісності України. На переконання прокурора, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, не зможуть забезпечити виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Захисник заперечувала проти клопотання прокурора та подала клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій на цілодобовий домашній арешт або альтернативний у вигляді застави у мінімальному визначеному КПК розмірі. Про наявність для цього підстав, на переконання захисника, свідчить те, що ОСОБА_6 є цивільною особою, жінкою, матір`ю-одиначкою, яка в силу життєвих обставин, які від неї не залежали, проживала у зоні бойових дій в період збройної окупації військами РФ, а не добровільно прибула туди з іншого регіону. Обвинувачена має зареєстроване місце проживання у с.Старовірівка Шевченківського району Харківської області, утримує малолітнього сина 2018 р.н., який має ряд вроджених захворювань та потребує постійного догляду з боку матері. Вона не має посвідчення чи паспорту громадянина РФ та будь-яких дій на шкоду інтересам держави чи її громадян не вчиняла. 30.05.2022р. ОСОБА_6 була звільнена з посади у органах Національної поліції України, де під час служби зарекомендувала себе позитивно. При цьому заходи евакуації особового складу поліції в період окупації не проводилися. До окупації обвинувачена вела звичний спосіб життя, мала сталий дохід, виховувала сина, не була судима та не притягувалася до адміністративної відповідальності.

Також у судовому засідання захисник посилалася на незадовільний стан здоров`я обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та підтримала клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти клопотання захисника.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

06.02.2023 року о 17:20 із дотриманням ст. ст. 40, 104, 131,132, 208-211, 213, 615 КПК України ОСОБА_6 було затримано в порядку п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України, а саме у разі введення воєнного стану виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

06.02.2023 року із дотриманням норм ст. ст. 40, 276-278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

31.05.2023 року із дотриманням норм ст. ст. 40, 276-278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07.02.2023 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком до 06.04.2023 року.

В подальшому строк цього запобіжного заходу продовжувався ухвалами слідчих суддів від 29.03.2023 року, від 29.03.2023 року, від 24.05.2023 року, а також ухвалою суду від 14.07.2023р.

Продовжуючи строк запобіжного заходу обвинуваченій ухвалою від 14.07.2023р., суд виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй злочину, а також ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України, про наявність яких свідчать наступні обставини.

Так, ОСОБА_6 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки під час її перебування на тимчасово окупованій території, коли вона обіймала посаду у органах Національної поліції України. На цей час вона не має нерухомого майна, офіційного місця роботи та доходу. Тому, враховуючи ці обставини та суворість покарання, яке може бути застосовано до обвинуваченої у випадку доведення її винуватості, ризик втечі для неї можуть бути менш небезпечним ніж покарання і процедура виконання покарання. Ці обставини свідчать про наявність ризику переховування обвинуваченої від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому наявність у ОСОБА_6 малолітньої дитини не є однозначним запобіжником ризику її переховування від суду з огляду на вищевказані обставини.

Крім того, ОСОБА_6 на час вчинення злочину обіймала посаду в одному з підрозділів ГУНП в Харківській області, була знайома з працівниками поліції та місцевими мешканцями, тобто є обізнаною з життєвою ситуацією свідків. Тому ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість обвинувачення та правові наслідки у разі доведення її вини у вчиненні інкримінованого злочину, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх колег, здійснити незаконний вплив на свідків для того, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин. Ці обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, в ухвалі від 14.07.2023р. суд вже зазначав, що під час розгляду клопотання прокурора не знайшли свого підтвердження обставини, які б свідчили про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці обставини не були підтверджені і у цьому судовому засіданні.

В той же час обставини, які свідчать про наявність ризиків переховування від суду та незаконного впливу на свідків, на цей час не змінилися, а отже, ці ризики не зменшилися, і разом з наявністю обгрунтованої підозри є підставами для продовження строку запобіжного заходу.

При продовженні запобіжного заходу судом враховано також вік обвинуваченої, сімейний стан, її стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу обвинуваченої, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Також слід зазначити, що продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останньої, виконання нею процесуальних обов`язків.

Колегією суддів не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_6 .

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вищеперелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу не встановлено.

Також, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261. 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2. 258-258-5. 260. 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Також суд зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 25.07.2023р. за результатами розгляду апеляції захисника була залишена ухвалу суду першої інстанції від 14.07.2023р. про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій.

Щодо посилань захисника на практику Європейського Суду з прав людини з питань тримання особи під вартою, зокрема, рішення від 22.06.2023р. у справі «Комар та інші проти України», то у даному випадку, вирішуючи це питання відносно обвинуваченої, суд виходить з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення без попереднього висновку про її винуватість. Усі доводи сторони захисту стосовно невинуватості ОСОБА_6 , входять до предмету доказування у кримінальному провадженні та будуть розглянуті судом, а їх оцінка буде надана на відповідній стадії під час ухвалення судового рішення. До цього моменту, без проведення судового розгляду, суд не може зробити висновок про винуватість чи невинуватість особи та, розглядаючи клопотання сторін щодо запобіжного заходу, спирається на наявність інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Крім того, судом встановлено, наявність ризиків переховування ОСОБА_6 від суду та незаконного впливу на свідків. Такими фактами є те, що місце проживання ОСОБА_6 є прифронтовою територією, у обвинуваченої відсутнє нерухоме майно, офіційно вона непрацевлаштована, а також тяжкість обвинувачення, інкримінованого ОСОБА_6 .

Також судом досліджувалось питання можливості застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, але, з урахуванням вищевказаних ризиків та характеру і тяжкості обвинувачення суд вважає, що такі заходи, які не пов`язані з тримання під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої. А з огляду на вищевказані обставини, ризики та суспільний інтерес у справі, який полягає у забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, превалює над правом обвинуваченої на свободу.

Стосовно інтересів малолітньої дитини обвинуваченої, яка зараз перебуває на утриманні та під наглядом матері обвинуваченої, то, безумовно, право дитини не розлучатися зі своїми батьками є одним з найважливіших. Однак, у даному випадку, дитина не позбавлена опіки та турботи членів сім`ї, оскільки проживає разом з рідною бабусею.

Що стосується доводів захисника про незадовільний стан здоров`я обвинуваченої, то в розпорядження суду не надано доказів, які підтверджують зазначений факт.

Крім того, згідно з ч.4 ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ч.1 ст.6 Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» медичне обслуговування в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я, що гарантує право кожного громадянина на кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації.

Взаємодія закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту регулюється відповідним Порядком, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104.

Цей Порядок передбачає можливість залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я, а також консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я для осіб, які тримаються під вартою.

Згідно з п.2.6. цього Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря, а керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Тому застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є збалансованим заходом з урахуванням інтересів держави та суспільства.

Виходячи з наведеного, наявні підстави свідчать про обґрунтованість клопотання прокурора та можливість його задоволення, в свою чергу клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає, та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 09.10.2023 року (включно).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 09.10.2023 року (включно).

Строк дії ухвали до 09.10.2023 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено 11.08.2023 о 15-15 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3