Житомирський апеляційний суд
Справа №277/441/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , -

в с т а н о в и л а:

18.04.2023 року слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 16 квітня 2023 року приблизно о 23 год. на території автомобільної стоянки поблизу магазину «Дібгіїс», який розташований по вул. Наума Тихого в смт Ємільчине Звягельського району Житомирської області, між ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який переріс в бійку.

Цього ж дня, в цьому ж місці, будучи обуреним поведінкою та образами зі сторони ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у ОСОБА_7 виник умисел на протиправне заподіяння смерті вказаним особам - вбивство ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_7 без' розриву в часі витягнув з кишені власних штанів ніж та взяв його в праву руку. Усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті, ОСОБА_7 лезом вказаного ножа цілеспрямовано наніс один удар в ліву частину черевної порожнини ОСОБА_9 та після цього, діючи в межах єдиного злочинного умислу, ОСОБА_11 без розриву у часі, тримаючи в правій руці вказаний ніж, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті, лезом вказаного ножа цілеспрямовано наніс ОСОБА_10 не менше чотирьох ударів в область грудної клітини з переду.

В цей час ОСОБА_7 , виявивши, що до нього наближаються очевидці події, злякався, залишив потерпілих та втік з місця події, не довівши злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.

У результаті нанесених ударів ОСОБА_7 умисно заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини із пошкодженням тонкої та товстої кишок, гемоперитонеуму та крововтрати І-ІІ ступеню, а в результаті нанесених ударів ОСОБА_10 . ОСОБА_7 умисно заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої половини грудної клітини, лівобічного гемопневмоторакса, колото-різаної рани грудної клітки, крововтрати ІІ-ІП ступеню, травматичного шоку II ступеня.

17.04.2023 року о 07 годині 20 хвилин (фактичне затримання 01 год. 00 хв. 17.04.2023 року) за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України, у порядку ст.208 КПК України ОСОБА_7 було затримано.

17.04.2023 року о 15 год. 45 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2023 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 діб - тобто до 15 червня 2023 року включно.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах підозрюваного просить змінити ухвалу суду та обрати більш м`який запобіжний захід- цілодобовий домашній арешт. Посилається на те, що при обранні запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_7 вину свою визнав повністю , повідомив, що бійку почали потерпілі та просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не було враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 разом з дружиною виховують п`ятеро малолітніх дітей. Також не було враховано що ОСОБА_7 приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення. Хвора мати ОСОБА_7 - ОСОБА_12 , інвалід III групи. При обранні запобіжного заходу в Ємільчинському районному суді підозрюваному ОСОБА_7 не були надані для підтвердження копії довідки про участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення та довідки про перебування на військовій службі, які надійшли пізніше після розгляду клопотання.

Захисник ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу свого захисника.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4, 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, n. 34).

Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(c) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливого тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Останній хоча і має міцні соціальні зв`язки, а саме одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, однак враховуючи поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , який після вчинення кримінального правопорушення відразу залишив місце події, будь-якої медичної допомоги потерпілим не надав, не викликав працівників поліції та швидку медичну допомогу, будучи раніше судимим за вчинення злочинів, в тому числі і проти життя і здоров`я особи, і звільненим з місць позбавлення волі по закінченню відбуття строку покарання, знову підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Зважаючи на вказані обставини та тягар можливого покарання з метою уникнення покарання ОСОБА_7 матиме реальну можливість виїхати як за межі Звягельського району, так і за межі Житомирської області і переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того перебуваючи на волі він матиме можливість знищити знаряддя вчинення кримінального правопорушення, місце знаходження якого на даний час не встановлено.

Крім того підозрюваний ОСОБА_7 , враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих (шляхом умовлянь, погроз, підкупу тощо), з метою зміни, надання неправдивих показань.

З огляду на викладене слідчий суддя з урахуванням вказаних обставин провадження, правильно прийшов до висновку, що на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід саме у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України та вказаним вище. Слідчим суддею перевірено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим суддею не доведені належними та допустимими доказами ризики, на які посилається слідчий в своєму клопотанні не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Твердження захисника про те, що підозрюваний вину свою визнав повністю , разом з дружиною виховують п`ятеро малолітніх дітей, приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, має на утриманні хвору матір інвалід III групи, заслуговують на увагу колегії суддів, проте не можуть бути в даному випадку з урахуванням всіх обставин кримінального провадження безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі і домашнього арешту, та не впливають на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника про те, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявність ризиків, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення виду запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

На переконання апеляційного суду саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та запобігти наведеним вище ризикам.

За наведених обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді: