Провадження № 1-кп/643/333/23
Справа № 643/3850/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000910 від 12.10.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, із середньою технічною освітою, яка не працює, раніше не судима, зареєстрована тa проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 (обвинувачена), будучи особою, яка вживає психотропні речовини, 11.10.2022 приблизно о 10:00 год., перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на незаконне придання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, реалізуючи його, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, з безкоштовного мобільного месенджеру «Telegram», зі свого мобільного телефону ТМ «SAMSUNG Galaxy», абонентський номер НОМЕР_1 , замовила в телеграм-боті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у невстановленої під час досудового розслідування особи особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, оплативши через термінал «EasyPay», розташований біля супермаркету «Клас» по пр-ту Людвига Свободи, буд. 43 в м. Харкові, грошові кошти в сумі 500,00 грн., після чого отримала повідомлення з місцем знаходження особливо небезпечної психотропної речовини.

11.10.2022 приблизно о 12:50 год. ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, дійшла до місця знаходження схованки незаконно замовленої нею особливо небезпечної психотропної речовини, що знаходилась за адресою: м. Харків, вул. Євгенівська, буд. 30, де дістала з землі полімерний пакет, обгорнутий в липку стрічку червоного кольору, з порошкоподібною речовиною білого кольору та, будучи особою, яка вживає особливо небезпечну психотропну речовину, усвідомлюючи, що у знайденому полімерному пакеті з порошкоподібною речовиною білого кольору міститься особливо небезпечна психотропна речовина PVP, діючи з умислом, спрямованим на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин, забрала вищевказаний полімерний пакет з липкою стрічкою червоного кольору, в якому знаходилось порошкоподібна речовина білого кольору, та сховала до лівої кишені своєї куртки, тим самим незаконно придбала та почала незаконно зберігати для особистого вживання без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено.

Протиправна діяльність ОСОБА_3 , пов?язана з незаконним зберіганням особливо небезпечної психотропної речовини, була припинена працівниками поліції, які 11.10.2022 в період часу з 13:20 год. до 13:45 год. під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Євгенівська, буд. 30, виявили та вилучили у ОСОБА_3 полімерний пакет з липкою стрічкою червоного кольору, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка згідно з висновком судового експерта містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, масою в перерахунку на масу представленої речовини 0,1973 г., яку ОСОБА_3 незаконно придбала та зберігала для особистого вживання без мети збуту.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Підстави розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою, відноситься до кримінальних проступків (ч. 2 ст. 12 КК).

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява обвинуваченої щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Оскільки вказана заява підписана також захисником обвинуваченої, у суду відсутні підстави ставити під сумнів добровільність та щирість зазначеної вище позиції обвинуваченої.

Ураховуючи обставини даної кримінальної справи, позицію обвинуваченої та участь у кримінальному провадженні її захисника, суд приходить до висновку, що у цій справі дотримані необхідні мінімальні гарантії справедливого судового розгляду та відмова обвинуваченої від права на розгляд справи в загальному порядку, передбаченому главою 28 КПК, не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Ураховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для розгляду обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Учасники судового провадження не оспорювали вказані вище обставини вчинення кримінального правопорушення, які були встановлені органом досудового розслідування.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави надавати у даному вироку оцінку доказам, які зібрані органом досудового розслідування на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченої у його вчиненні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК не здійснювалось.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

Обвинувачена не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК визнає її щире каяття, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена під час досудового розслідування визнавала свою вину та надавала відповідні показання, а також зазначала на своєму щирому каятті та бажанні стати на шлях виправлення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої згідно ст. 67 КК, судом не встановлено.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо. Виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).

Також Верховним Судом неодноразово зазначалось на другорядній ролі кари як мети покарання та необхідності вирішення питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з урахуванням таких критеріїв, як співрозмірність вказаного рішення характеру вчиненого діяння та його наслідкам (постанови від 09.06.2022 у справі № 389/936/19, від 27.05.2021 у справі № 127/2554/15-к).

Мотиви призначення покарання

При призначенні обвинуваченій покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винної, в тому числі її майновий стан та відсутність у неї роботи, що унеможливлює призначення покарання у виді штрафу або виправних робіт, позицію обвинуваченої, яка просила призначити їй покарання, не пов`язане із сплатою штрафу, та застосувати відносно неї іспитовий строк, та вважає за можливе призначити покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 309 КК.

Ураховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, спричинених кримінальним правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільняє її від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Запобіжний захід щодо обвинуваченої під час досудового розслідування не обирався.

Прокурором клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу під час судового провадження не заявлялось.

Ураховуючи наведене, а також засади змагальності та дистозитивності кримінального провадження (ст. 22, 26 КПК), суд не вбачає підстав за власною ініціативою вирішувати питання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Витрати на проведення експертизи № СЕ-19-22/40276-НЗПРАП від 20.02.2023 у розмірі 1510,24 грн. суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченої на користь держави.

Питання про долю речових доказів і документів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Керуючись ст. 2, 91, 337, 369-371, 373, 374, 381, 382, 392, 395 КПК України

УХВАЛИВ

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на проведення експертизи № СЕ-19-22/40276-НЗПРАП від 20.02.2023 у розмірі 1510,24 грн. (одна тисяча п`ятсот десять гривень двадцять чотири копійки).

Речовий доказ, а саме полімерний пакет № 5459746, в якому знаходиться зіп-пакет з фрагментом липкої стрічки червоного кольору з порошкоподібною речовиною, переданий на зберігання в камеру схову ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області - знищити.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1