Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням комунікаційної платформи ЕasyCon апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2023 у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань (далі - ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення від 05.12.2022, відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, заява (повідомлення) ОСОБА_5 не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення окремими особами саме кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою зобов`язати слідчого ДБР внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за її повідомленням від 05.12.2022.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що всупереч вимогам ст.214 КПК України, які мають імперативний характер та не надають прокурору, дізнавачу або слідчому право на розсуд (дискрецію) під час отримання такого повідомлення, станом на дату звернення до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого ДБР, витяг з ЄРДР вона так і не отримала. Ухвалу про відмову в задоволенні скарги вважає незаконною, оскільки ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України, на які послався слідчий суддя, не є релевантними до дій службової особи правоохоронного органу у випадку отримання повідомлення (заяви) про кримінальне правопорушення, у той час як ч.4 ст.214 КПК України встановлює саме обов`язок, а не право, службових осіб, уповноважених на внесення відомостей до ЄРДР, прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення, що в системному зв`язку з ч.1 ст.214 КПК України становить обов`язок внести відомості за цим повідомленням до ЄРДР.

Також не погоджується з висновком слідчого судді, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, що надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, оскільки закон не зобов`язує заявника робити в повідомленні посилання на попередню кваліфікацію протиправних дій. Разом з тим, вона чітко вказала, в чому саме вбачає наявність ознак кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою заявником з працівником (працівниками) правоохоронного органу, що вносив до ЄРДР відомості у 2017 році, за недостовірність яких встановлена кримінальна відповідальність, і навела конкретні норми КК України для попередньої кваліфікації протиправних дій. При цьому питання притягнення до відповідальності винної особи і підстави настання такої відповідальності не вирішуються на стадії внесення відомостей до ЄРДР, а її скарга стосується саме права на подання відомостей про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, яке кореспондується з обов`язком службової особи правоохоронного органу прийняти повідомлення і протягом 24 годин внести відомості до ЄРДР. Що стосується доводів слідчого судді в ухвалі про відсутність доказів належного підтвердження отримання органом досудового розслідування повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, то вони спростовуються описом зареєстрованого поштового відправлення.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, поважність причин пропуску якого ОСОБА_5 мотивує тим, що при оголошенні ухвали присутня не була, її копію не отримала і дізналася про ї зміст 09.02.2023 з Єдиного державного реєстру судових рішень, в якій вона була оприлюднена 06.02.2023.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи заявника ОСОБА_5 , яка підтримала клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу і просила їх задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 подала 14.02.2023, тобто з пропуском встановленого законом строку. Разом з тим, участь у розгляді скарги вона не брала, і копія ухвали їй не направлялася. Оскільки подання апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, а доводи заявника стосовно дати оприлюднення ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень повністю підтверджуються, строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 06.12.2022 ОСОБА_5 поштою направила до ДБР повідомлення про кримінальне правопорушення, датоване 05.12.2022, в якому вказувала про наявність у діях ОСОБА_6 та невстановлених осіб правоохоронних органів Закарпатської області ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ст.365 КК України, і просила внести відповідні відомості до ЄРДР.

Зі змісту повідомлення ОСОБА_5 вбачається, що з вироку, ухваленого щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.368 КК України (вимагання неправомірної вигоди) їй стало відомо, що суд взяв до уваги заяву ОСОБА_8 про те, що 1 грудня 2016 року ОСОБА_7 , будучи заступником міського голови м. Ужгорода, під час особистого прийому вимагав у нього неправомірну вигоду. Однак вона була присутньою при зустрічі цих осіб, яка відбувалася за інших обставин, під час якої ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 копію довіреності ПрАТ «Галнафтогаз», і ні про яке вимагання, спонукання до будь-яких двозначних пропозицій мова не йшла. Про це вона під присягою давала показання як свідок під час судового розгляду кримінального провадження. І, знаючи особисто ОСОБА_8 та його розумові здібності, може заявити, що заяви від його імені ймовірно були підготовані не ним, а працівниками правоохоронних органів.

15.12.2022 ОСОБА_5 подала скаргу слідчому судді, в якій просила визнати протиправною бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, що містилися в її повідомленні, до ЄРДР, та зобов`язати відповідальну особу ДБР внести до ЄРДР відомості на підставі цього повідомлення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя, посилаючись на положення ст.ст.2, 26, 214, 303 КПК України, обґрунтував своє рішення тим, що заява ОСОБА_5 не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення окремими особами саме кримінальних правопорушень (передбачених ч.1 ст.383, ст.365 КК України), на які містяться посилання у повідомленні.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Як правильно зазначив слідчий суддя, внесенню до ЄРДР підлягають відомості не з будь-якої заяви чи повідомлення, які надходять до правоохоронних органів, а лише з тих, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

З огляду на завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності. Однак спрощена процедура початку досудового розслідування не означає, що, взагалі, відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки існує необхідність у перевірці змісту самої заяви. Це слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Достатніми відомостями про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення і підтверджують реальність його події (час, місце, спосіб та інші обставини), що кореспондується з вимогами п.4 ч.5 ст.214 КПК України стосовно внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

При цьому слід зауважити, що передбачений ч.4 ст.214 КПК України обов`язок слідчого, прокурора або іншої службової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, не є тотожним обов`язку внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення.

Між тим, зі змісту повідомлення ОСОБА_5 вочевидь вбачається, що вона висловлює незгоду з наданою у вироку оцінкою доказів, зокрема, заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення та її показанням, намагаючись поставити під сумнів у такий спосіб вирок суду в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , який підлягає перегляду в апеляційному та касаційному порядку. А тому вирішення вказаного питання шляхом внесення відомостей до ЄРДР вочевидь суперечить загальним засадам та завданням кримінального провадження.

Дійсно, заявник правильно вказує на необґрунтованість висновку слідчого судді про відсутність доказів отримання органом досудового розслідування її повідомлення. Однак вказана обставина не слугувала підставою для відмови в задоволенні скарги, а тому не вплинула на правильність постановленого рішення.

Отже, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення від 5 грудня 2022 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3