Справа № 944/639/23
Провадження №1-кс/944/505/23
УХВАЛА

про скасування арешту майна

09.06.2023 рокум.Яворів

Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, у залі суду, у місті Яворові, клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2023 до суду надійшло клопотання про скасування арешту, в обґрунтування якого заявник зазначає, що в провадженні Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0001018 від 22.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. 23.05.2023 ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_1 , у виді заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном. Заявник стверджує, що даний автомобіль не є знаряддям вчинення злочину, не містить на собі його сліди, не набутий злочинним шляхом, не є об`єктом кримінально-правових дій, а тому не відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Автомобіль було вилучено протоколом обшуку від 22.05.2023, мета вказаної слідчої дії досягнута. Також заявник зазначає, що він та дружина є особами пенсійного віку, мають не задовільний стан здоров`я. Враховуючи наведене, просить клопотання задовольнити, скасувати арешт майна, повернути транспортний засіб марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання.

В судове засідання заявник не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав.

Згідно ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Суд розглядає справу у відсутності власника майна на підставі наявних у справі доказів.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, прокурор надіслав до суду клопотання, відповідно до якого заперечує щодо задоволення клопотання власника майна. Зазначає, що в подальшому транспортний засіб визнано речовим доказом та є знаряддям вчинення злочину.

З урахуванням заяви відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та надані матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню із таких підстав. Судом встановлено, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні за кримінальне провадження №0001018 від 22.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. 23.05.2023 ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_1 , у виді заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном.

Постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 22.05.2023 автомобіль марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному проваджені №0001018 від 22.12.2022.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо. Право власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, у ній відсутні відомості про причетність ОСОБА_3 як суб`єкта кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Крім того, слідчий суддя враховує те, що автомобіль «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 був оглянутий слідчим, всі кошти та документи з автомобіля були вилучені. Під час обшуку автомобіля 22.05.2023 та в подальшому слідчий міг відібрати з його салону та поверхні автомобіля всі необхідні біологічні, хімічні та запахові зразки. Слідчий не виносив жодної постанови про використання арештованого, належного ОСОБА_3 , автомобіля «Toyota Corolla» у проведенні тих чи інших, призначених слідчим експертиз. Оскільки цей автомобіль не є знаряддям вчинення злочину, то в його використанні в експертизах немає жодної потреби.

Слідчим суддею встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 10.07.2008 власником автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданих документів, дружина ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_5 , є особами пенсійного віку. Таким чином, арешт автомобіля «Toyota Corolla», не лише обмежує права ОСОБА_3 , але й завдає йому незручності.

Слідчий суддя приймає до уваги покликання заявника про те, що відпала потреба у вказаному арешті автомобіля, оскільки жодних слідчих дій з вказаним транспортним засобом не проводиться.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Як вбачається із ухвали слідчого судді від 23.05.2023 , при накладенні арешту на вищевказаний транспортний засіб, слідчий суддя виходив з ризиків відчуження та необхідності збереження як речового доказу.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак такий строк має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Поряд з тим, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, зважаючи на обставини справи, тривалість проведення досудового розслідування, що, в свою чергу, призводить до порушення права власника на користування автомобілем, а також відсутність обставин, які б вказували, що у разі передачі вказаного транспортного засобу його власнику, таке майно може бути знищене чи приховане, слідчий суддя вважає, що потреба в застосуванні подальшого арешту майна в частині заборони користування таким його власником відпала.

Відтак, права та законні інтереси законного власника майна підлягають захисту із застосуванням належної правової процедури.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.173 КПК України, вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно з абз.2 ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає, що на даний час не змінилися підстави, наведені в ухвалі слідчого судді від 23.05.2023 , досудове розслідування в кримінальному провадженні не завершено, обставини, які слугували підставами для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження не змінилися, арешт на майно накладено обґрунтовано. Однак, слідчий суддя не вбачає підстав для подальшої заборони законному власнику майна користуватися належним йому транспортним засобом.

Крім того, будь-яких доказів, які б вказували слідчому судді на протилежне, а також, що в разі скасування арешту в цій частині існуватимуть будь-які ризики, які б перешкоджали виконанню завдань в даному кримінальному провадженні, передбачених ст. 2 КПК України, під час розгляду клопотання, надано не було.

Беручи до уваги, що законний володілець транспортного засобу просить повернути такий на відповідальне зберігання з можливістю подальшого його використання, на даний час транспортний засіб оглянутий експертами, а тому слідчий суддя вважає за можливе повернути транспортний засіб законному власнику з правом користування, без права його розпорядження та відчуження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 131, 132, 171, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України задовольнити.

Скасувати арешт в частині користування автомобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_1 , що накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 23.05.2023, справа №944/3282/23, передавши даний автомобіль власнику ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, з правом користування вказаним транспортним засобом та без права його розпорядження та відчуження.

Зобов`язати ОСОБА_3 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні №0001018 від 22.12.2022, судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є автомобіль марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 негайно надати зазначений транспортний засіб для проведення вказаних процесуальних дій.

Зобов`язати слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження №0001018, негайно, безоплатно та з правом користування, повернути ОСОБА_3 на відповідальне зберігання під розписку транспортний засіб марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Попередити ОСОБА_3 про необхідність збереження арештованого майна та, що в разі вчинення незаконних дій щодо автомобіля, він може нести кримінальну відповідальність за ст.388 КК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1