Справа № 352/2242/22
Провадження № 1-кп/352/118/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000108 від 08.06.2021 р. про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , працюючого фахівцем ділянки ТОВ «Нова пошта», не одруженого, утриманці відсутні, з середньою професійно-технічною освітою, інваліда другої групи, українця, громадянина України, не військовозобов`язаного, депутатам будь-якої не обирався, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручена під розписку, згідно ст.. 89 КК України раніше не судимого, та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , працюючого фахівцем ділянки ТОВ «Нова пошта», не одруженого, утриманці відсутні, з базовою середньою освітою, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, депутатам будь-якої не обирався, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручена під розписку, аніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману заволодів чужим майном.

Підсудний ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману заволодів чужим майном.

Вказане кримінальне правопорушення підсудні вчинили при таких обставинах:

ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) на території Тисменицької територіальної громади, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області.

06 червня 2022 року ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_4 , домовилися між собою про заволодіння чужими коштами шляхом обману під приводом продажу мікросхем, та знаючи їх реальну дешеву ціну, заздалегідь розподіливши між собою ролі кожного, прибули до Івано-Франківського відділення № 503 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬФА-ІНВЕСТ ГРУП» (надалі - пункт обміну валют), яке знаходиться у приміщенні супермаркету «7/23», що по АДРЕСА_3 .

Цього ж дня, о 16 год. 16 хв., ОСОБА_5 підійшов до пункту обміну валют, та видаючи себе за власника дорогоцінних мікросхем, умисно вступив в розмову із касиром ОСОБА_7 щодо їх реалізації.

У цей час до пункту обміну валют підійшов ОСОБА_4 , який умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, представився покупцем вказаних мікросхем та, діючи на виконання попередньої злочинної домовленості з ОСОБА_5 , навмисно втрутився в розмову ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , виявивши зацікавленість у придбанні даного обладнання, яке презентував ОСОБА_5 .

Виконуючи заздалегідь розроблений план, ОСОБА_4 , з метою створення у ОСОБА_7 враження про те, що згадані мікросхеми є рідкісними, мають цінність через воєнний стан і добре продаються, придбав у ОСОБА_5 за 300 грн. одну із двох мікросхем, які мав при собі останній. При цьому ОСОБА_5 повідомив, що крім цих двох мікросхем, за місцем свого проживання має ще 100 штук аналогічних мікросхем. В свою чергу ОСОБА_4 створив враження, що зацікавився їх придбанням та повідомив, що має намір купити 100 штук мікросхем, однак йому потрібно з дому взяти гроші.

Після цього ОСОБА_4 покинув приміщення супермаркету «7/23», а ОСОБА_5 продовжив спілкування із касиром ОСОБА_7 , переконуючи останню у цінності мікросхем.

В ході розмови ОСОБА_5 попросив ОСОБА_7 залишити в себе одну мікросхему, щоб переконати покупця ОСОБА_4 дочекатись його, а сам, нібито, пішов додому по 100 мікросхем, у зв`язку з чим покинув приміщення супермаркету «7/23».

Через кілька хвилин до пункту обміну валют повернувся ОСОБА_4 , який діючи на виконання заздалегідь розробленого плану, повідомив ОСОБА_7 , що йому не вдалось зібрати необхідну суму для придбання 100 мікросхем. Довідавшись від ОСОБА_7 , що продавець ОСОБА_5 залишив для нього одну мікросхему, передав для останнього грошові кошти в сумі 300 гривень, після чого покинув приміщення.

Близько 16.33 год., цього ж дня, до віконця пункту обміну валют повернувся ОСОБА_5 , який реалізовуючи спільний з ОСОБА_4 злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, переконав ОСОБА_7 передати йому грошові кошти за 100 мікросхем, які у подальшому під виглядом купівлі-продажу мав придбати ОСОБА_4 .

У свою чергу ОСОБА_7 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та будучи впевненою у їхній щирості та порядності, знаючи про те, що ОСОБА_4 повідомив про намір придбання 100 мікросхем у ОСОБА_5 та добросовісно вважаючи, що це буде вигідним для неї, добровільно передала грошові кошти ОСОБА_5 в сумі 14500 грн. та 503 долари США, які згідно курсу НБУ станом на 06.06.2022 становили 14715,21 гривень.

У подальшому, отримавши у такий спосіб грошові кошти від потерпілої, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_4 незаконно заволоділи грошовими коштами ОСОБА_7 та розпорядились ними на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спричинили потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 29 215,21 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілою дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним неправомірного діяння вищенаведених у вироку. Дуже шкодує за наслідками скоєного. Йому соромно за скоєне перед потерпілою. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі заподіяні потерпілій матеріальні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілою дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним неправомірного діяння вищенаведених у вироку. Дуже шкодує за наслідками скоєного. Йому соромно за скоєне перед потерпілою. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі заподіяні потерпілій матеріальні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Потерпіла ОСОБА_7 подала суду письмову заяву, змістом якої стверджується, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повністю відшкодували спричинену їй кримінальним правопорушенням шкоду, жодних претензій до останніх не має. Просить суд суворо обвинувачених не карати та не призначати їм суворе покарання. Окрім того, просила кримінальне провадження розглядати за її відсутності.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду свої доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнали повністю, а також те, що вони не оспорюють фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів, розуміють неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудних та дослідженням доказів, які характеризують їх особи. Обвинувачені та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 190 ч. 2 КК України, так як вони за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману заволоділи чужим майном.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченим, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудних обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудні в скоєному щиро розкаялися, активно сприяли розкриттю злочину, заподіяні потерпілій своїми неправомірними діяннями збитки відшкодували в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудним покарання, суд враховує думку потерпілої щодо несуворості міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , як і те, що останні вкрай негативно ставляться до вчиненого, мають постійне місце проживання, за яким характеризуються позитивно, працюючи займаються суспільно-корисною працею, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебувають, раніше не судимі, обвинувачений ОСОБА_5 будучи інвалідом другої групи має вкрай незадовільний стан здоров`я.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, суд приходить до переконання, що до підсудних слід застосувати покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для їх виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ними, з покаранням призначеним останнім.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання щодо обрання та заміни запобіжного заходу обвинуваченим до вступу вироку в законну силу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме: сто мікросхем, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГГУНП знищити; чотири сліди пальців рук - зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь держави по 1132,68 грн. з кожного понесених Івано-Франківським відділеням КНДІСЕ судових витрат на проведення дактилоскопічної експертизи від 30.11.2022 р. за № СЕ-19/109-22/12808-Д.

Підстави для обрання до вступу вироку в законну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно, після його проголошення.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ