ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/127/23 Номер провадження 11-кп/814/1570/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

представника колонії ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні спільного подання начальника державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській РДА Полтавської області про заміну засудженому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Пироги Глобинського району Полтавської області, громадянину України, із повною загальною середньою освітою, учаснику бойових дій, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , засудженому вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.08.2018 за ч. 1 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі,

невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Таке рішення суд мотивував тим, що наявність заохочень, позитивної характеристики лише підтверджують певну ступінь виправлення засудженого, проте не дають підстав для заміни призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, яке на думку суду не буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 , його перевиховання, а також соціальної реабілітації.

У поданій апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити спільне подання начальника державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській РДА Полтавської області про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що засуджений відбув 2/3 строку призначеного покарання, та відповідно до наданої характеристики став на шлях виправлення. Також зазначає, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за який засуджено особу не може слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів заслухавши доповідача, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, засудженого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, думку представника установи відбування покарань про можливість заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.08.2018 за ч. 1 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24.04.2019 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.10.2016 по 24.04.2019 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, тобто засуджений фактично відбув 2/3 строку призначеного покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 відбував покарання у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» з 25.10.2016. За вказаний період заохочень та стягнень не мав, характеризувався задовільно.

З 12.06.2017 відбував покарання в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)». Заохочень та стягнень не мав. Характеризувався задовільно.

З 03.08.2017 перебував у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)». За вказаний період заохочень та стягнень не мав, характеризувався задовільно.

З 21.04.2018 відбував покарання в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)». Заохочень та стягнень не мав. Характеризувався задовільно.

З 23.05.2018 перебував у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)». За вказаний період заохочень та стягнень не мав, характеризувався задовільно.

З 14.06.2019 знаходився у Державній установі «Менська виправна колонія (№91)». Має 1 заохочення, стягнень не мав. Характеризувався позитивно.

З 07.06.2022 відбуває покарання у Державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)». Має 4 заохочення, стягнень не має. Характеризується позитивно.

Відповідно до характеристики наданої в.о. начальника Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» засуджений за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

Відповідно до наданої характеристики засуджений не працює, у зв`язку з відсутністю робочих місць в установі, проте з власної ініціативи виконує обов`язки робітника підсобного господарства майстерні установи. До виконання завдань ставиться сумлінно, роботи виконує вчасно та якісно.

Підтримує доброзичливі відносини з родиною, рівні з іншими засудженими та ввічливі з працівниками установи.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого впливу «Фізкультура і спорт». Відвідує лекції правового характеру, культурно-масові заходи.

Рішенням комісії державної установи від 30.10.2020 відповідно до ст. 101 КВК України, засудженому відмовлено у зміні умов тримання, як такому, що не стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи від 16.11.2021 відповідно до ст. 101 КВК України, засудженому задоволено клопотання про зміну умов тримання, як такому, що стає на шлях виправлення.

Відповідно до вироку місцевого суду з ОСОБА_8 стягнуто 1 407 грн. 36 коп. на користь держави за проведення експертиз та 7 562 грн матеріальної і моральної шкоди.

Відповідно до наданої Державною установою «Менська виправна колонія (№29)» довідки, на адресу установи надійшло виконавче провадження про утримання з засудженого 10 306 грн. 29 коп., з яких ОСОБА_8 сплатив 100 грн. з особистих коштів.

Відповідно до вироку суду вину у вчиненому злочині визнав частково, призначене покарання вважав суворим. Відповідно до наданої заяви вину визнав, розмір покарання вважає справедливим.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі захисника засуджений на даний час відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що засуджений протягом тривалого часу характеризувався задовільно, за весь період відбування покарання отримав всього 4 заохочення, 2 з яких - після постановлення ухвали місцевим судом, невідбутий строк покарання є значним, крім того, комісія виправної колонії 30.10.2020 відмовила у застосуванні щодо ОСОБА_8 положень ст. 82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення, тому наявна у матеріалах кримінального провадження позитивна характеристика ОСОБА_8 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого та в супереч доводам захисника, не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Наведене свідчить про відсутність беззаперечних доказів, які можуть свідчити про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність визначених законом підстав для заміни ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким та належним чином мотивував своє рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2023 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4