У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.04.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

-продовжено строк тримання під вартою до 25.05.2023 року включно.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на нього обов' язки, передбачені ст. 194 КПК України. Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 25.05.2023 року включно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Вважає, що твердження прокурора щодо наведених ним ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є лише вимислом і нічим іншим, оскільки підозрюваний не переховувався, не виїздив до іншого міста, не перебував у розшуку, знаходився за місцем свого постійного проживання, був затриманий після виклику до слідчого, куди з`явився самостійно, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно. Наголошує на тому, що ОСОБА_6 отримав травму у зв' язку з чим стан його здоров' я стрімко погіршується,

Зазначає, що відсутні достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які послався суд в ухвалі про продовження строку тримання під вартою.

Також зазначає, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою та в ухвалі вказано, що для завершення досудового розслідування необхідно отримати висновки судово-молекулярної експертизи та судово-психологічної експертизи, але на час подачі апеляційної скарги матеріали кримінального провадження стороні захисту не відкриті і чи долучені до цих матеріалів заявлені в клопотанні та в ухвалі висновки судово-молекулярної експертизи та судово-психологічної експертизи стороні захисту не відомо.

Оскільки строк тримання під вартою ОСОБА_6 спливав 25.04.2023 р. а досудове розслідування завершене 21.04.2023 р., йому не зрозуміло навіщо дія запобіжного заходу продовжувалась.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисник зазначає, що вступну та резолютивну частину ухвали він отримав 20.04.2023 року, повний текст ухвали отримав 27.04.2023 року. У зв`язку з витратами часу на складання апеляційної скарги та необхідністю виїзду за межі міста з особистих причин та у зв`язку з ракетними обстрілами, апеляційна скарга була подана до суду 01.05.2023 року. Тому вважає, що є достатні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000373 від 22.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 19.02.2023 у період часу з 16 до 18 години (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на здійснення сексуального насильства відносно малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи протиправно, з мотивів сексуального характеру та з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у вигляді порушення права особи на волю, честь та гідність, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на статеву свободу та статеву недоторканість, використовуючи свою значну фізичну перевагу, розуміючи, що потерпілий ОСОБА_8 перебуває в залежності від підозрюваного, так як не має житла, знаючи про те, що потерпілий ОСОБА_8 є малолітнім, що відповідає його зовнішнім фізіологічним даним, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло потерпілого, шляхом орогенітального контакту зі статевим членом малолітнього ОСОБА_8 , доки останній його не зупинив, тим самим вчинив насильницькі дії сексуального характеру відносно малолітнього.

Крім того, 20.02.2023 близько 15 години 30 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на здійснення сексуального насильства відносно малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи протиправно, з мотивів сексуального характеру та з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у вигляді порушення права особи на волю, честь та гідність, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 на статеву свободу та статеву недоторканість, використовуючи свою значну фізичну перевагу, розуміючи, що потерпілий ОСОБА_8 перебуває в залежності від підозрюваного, так як не має житла, знаючи про те, що потерпілий ОСОБА_8 є малолітнім, що відповідає його зовнішнім фізіологічним даним, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло потерпілого ОСОБА_8 р.н., шляхом дотиків руками до геніталій малолітнього ОСОБА_8 , також просив ОСОБА_8 торкатися руками своїх геніталій, чим вчинив стосовно нього насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням у тіло потерпілого.

25.02.2023 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

Слідчим подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , що останній підозрюється у вчинені тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які наявні та не зменшились і на цей час. Для завершення досудового розслідування необхідно отримати висновки судово-молекулярної експертизи та судово-психологічної експертизи, крім того, потрібний час для виконання вимог 290-291 КПК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, тобто наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу та вважав за не обхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, законом не визначено переліку підстав, при наявності яких строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Захисник звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.04.2023 р. В обґрунтування доводів щодо пропущеного строку зазначає, що вступну та резолютивну частину ухвали він отримав 20.04.2023 року, повний текст ухвали отримав 27.04.2023 року. У зв`язку з витратами часу на складання апеляційної скарги та необхідністю виїзду за межі міста за особистих причин та у зв`язку з ракетними обстрілами, апеляційна скарга була подана до суду 01.05.2023 року.

Зазначені в клопотанні обставини, в даному конкретному випадку, апеляційний суд визнає поважними, що є підставою для поновлення строку обвинуваченому на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Що стосується суті прийнятого судом рішення, апеляційний суд дійшов наступного.

СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000373 від 22.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

25.02.2023 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

17.04.2023 року постановою керівника Херсонської окружної прокуратури Херсонської області було продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 3 місяців, а саме до 25.05.2023 р. включно.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.04.2023р. продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.05.2023 року включно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 183, 197, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, яке, згідно ч.6 ст.12 КК України є тяжким злочином і за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що продовжує існувати ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, характеру злочину в умовах воєнного стану, з використанням безпорадного стану потерпілого в силу його віку та життєвих обставин, відсутністю стійких соціальних зв`язків у підозрюваного.

За такого, не є слушними доводи захисника щодо необґрунтованості висновків слідчого судді про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчим у суді першої інстанції вмотивовано доведено що, на теперішній час неможливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження у зв`язку з неможливістю об`єктивно виконати всі заплановані процесуальні дії.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

А тому враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також наведені вище обставини, подальше тримання під вартою підозрюваного є виправданим.

Щодо посилань захисника на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України, то слід зазначити наступне.

Нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих до клопотання матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя слушно вважав доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України та про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на цій стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.04.2023 року - задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.04.2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.04.2023 року, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: