Номер провадження: 11-кп/813/130/23
Справа № 497/124/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_3 ,

судді: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про повторне дослідження доказів, під час розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000531 від 16.09.2016 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, в режимі відеоконференції,

установив:

Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 - п. п. 1 - 2 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання:

- за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на десять років.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавленням волі.

Не погоджуючись із оскаржуваним вироком, обвинувачений звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вирок підлягає скасуванню.

Під час апеляційного розгляду, обвинувачений звернувся до апеляційного суду з клопотаннями про повторне дослідження доказів, а саме: протокол огляду та висновки експертиз, проведених в рамках вказаного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з частиною 3 статті 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

У тому випадку, коли апеляційний суд вбачає, що доводи апеляційної скарги учасника кримінального провадження в частині неповноти судового розгляду (ст. 410 КПК України) та/або невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) виглядають обґрунтованими та потребують перевірки, остання здійснюється шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст. 404 КПК України, що включає безпосереднє дослідження та оцінку доказів щодо таких обставин.

Одночасно, апеляційний суд зазначає, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10 лютого 2021 року в справі №127/14811/17.

Апеляційний суд констатує, що під час апеляційного розгляду обвинувачений не навів конкретних обставин, які б свідчили про неповноту дослідження судом письмових доказів, або що письмові докази були досліджені судом з порушеннями, а незгода сторони кримінального провадження з висновками, зробленими на підставі дослідженого доказу, не може бути безумовною підставою для його дослідження за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для повторного дослідження письмових доказів у кримінальному провадженні №0000044, внесеному до ЄРДР 19.01.2022 року, оскільки клопотання обвинуваченого фактично зводиться до незгоди із наданою судом першої інстанції оцінкою вказаного доказу, досліджених безпосередньо під час судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 91-94, 242, 350, 401, 404, 405, 419, 532 КПК, -

ухвалив:

Відмовити у задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про повторне дослідженняписьмових доказів у кримінальному провадженні №0000531 від 16.09.2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5