Провадження № 1-кс/686/7761/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , на утриманні малолітня дитина, раніше судимого,

у кримінальному провадженні № 0000480,

встановив:

13.09.2023 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та суду ; незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що «досудовим розслідуванням встановлено, що 11 вересня 2023 року близько 23 години 01 хвилин ОСОБА_6 , порушуючи вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правил), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи керування автомобілем марки «ВАЗ 21150», р.н. НОМЕР_3 , в темну пору доби із увімкненим дальнім світлом фар, в межах населеного пункту м.Хмельницький, рухаючись зі швидкістю близько 100 км/год по горизонтальній сухій ділянці дороги, прямої асфальтобетонної проїзної частини Копистинського шосе, зі сторони від с.Копистин Хмельницької ТГ Хмельницького району Хмельницької області в напрямку до вул.Попова в м.Хмельницький, чим грубо порушив вимоги п.12.4 Правил, оскільки на вказаній ділянці автодороги максимально дозволена швидкість руху становить 50 км/год, а також порушив та не дотримався вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.3 д) Правил, які виразились у тому, що під час руху він, як учасник дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

За вищевказаних обставин, ОСОБА_6 , продовжуючи рух по Копистинському шосе в м.Хмельницький, прийняв рішення виконати маневр обгону легкового автомобіля іноземного виробництва, який рухався в попутному напрямку в межах смуги його руху, після чого, маючи перед початком обгону об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для свого руху у вигляді пішохода ОСОБА_7 , який рухався по лівому краю проїзної частини зустрічної смуги руху в попутному напрямку, в порушення вимог п.10.1 Правил, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що вказаний маневр буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також, в порушення вимог п.12.3 Правил, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, натомість, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу руху, після чого, рухаючись по ділянці проїзної частини Копистинського шосе в м.Хмельницький, поблизу електроопори № 100707, допустив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ 21150», р.н. НОМЕР_3 , на пішохода ОСОБА_7 .

Внаслідок ДТП, пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху, передбачені п.п.1.3, 1.5, 2.3 б), 2.3 д), 2,9 а), 10.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, зміст яких полягає в наступному: п.1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Вище вказані порушення правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричинення смерті потерпілого ОСОБА_7

12.09.2023 о 02 год. 00 хв., після встановлення місця знаходження ОСОБА_6 , його було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.09.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дають об`єктивні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що підтверджується матеріалами досудового розслідування та відомостями, що характеризують особу підозрюваного, з яких випливає, що ОСОБА_6 , який залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, на даний час обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Враховуючи зазначені обставини, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків. Тому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, запобіганню подальших спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків та потерпілих, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000480, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п.5 ч.2 ст.183 КПК України).

Із наданих матеріалів вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000480 від 12.09.2023 р., за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.286? КК України.

12.09.2023 р. ОСОБА_6 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, фактичний час затримання - 02 год. 00 хв. 12.09.2023 р.

12.09.2023 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Твердження сторони захисту щодо відсутності доказів обґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки на даній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази (протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.09.2023 р.; протоколи допитів свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 12.09.2023 р.; протокол затримання ОСОБА_6 від 12.09.2023 р.; протокол обшуку від 12.09.2023 р.; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 12.09.2023 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

При цьому слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зокрема, у своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Санкція ч.3 ст.286-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як тяжкий.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є достатньо високим. При цьому слідчим суддею також враховується той факт, що ОСОБА_6 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що також свідчить про його реальні наміри здійснювати переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідство знаходиться на початковій стадії, на даний час свідки та потерпілі судом не допитані, не проведені й всі експертні дослідження, а тому існує ризик незаконно впливу на свідків, потерпілих та експертів у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України).

Також, на думку слідчого судді, обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , та дані, які характеризують його особу, зокрема те, що він є раніше судимою особою, дозволяють дійти до висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин по справі приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою, має постійне місце проживання, родину, зокрема, бабусю, яка є пенсіонером та хворіє, на утриманні ОСОБА_6 має малолітню дитину, окрім того, він являється військовослужбовцем і на сьогоднішній день проходить реабілітацію після захворювання. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, служби, родини, на утриманні дитини, не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на свідків, потерпілих та експертів у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, та зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також впливати на свідків, потерпілих та експертів, зокрема, й за допомогою засобів телефонного зв`язку, через третіх осіб, а також безпосередньо, оскільки свідки, з якими ОСОБА_6 знайомий, не будуть позбавленні можливості відвідувати ОСОБА_6 за його місцем проживання. У відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України не може бути й також визначений розмір застави, адже ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, який спричинив загибель людини.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_6 не мав намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, та не матиме можливості впливати на вже допитаних свідків, а також щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, аргумент сторони захисту щодо необхідності ОСОБА_6 здійснювати догляд за бабусею, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, оскільки доказів тієї обставини, що ОСОБА_11 , яка зі слів ОСОБА_6 являється його бабою, потребує стороннього догляду та не може обходитись без допомоги підозрюваного, стороною захисту не надано.

Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , наслідки, які настали в результаті його вчинення, а саме смерть людини, суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, слідчий суддя дійшов до висновку про існування обґрунтованих підстав вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, про які зазначено вище та які передбачені ст.177 КПК України, а тому застосувати менш суворий запобіжний захід неможливо.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку визначеного ст.197 КПК України, а саме до 09.11.2023 року включно.

У відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначається, адже ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 09 листопада 2023 року включно.

Ухвала діє до 09 листопада 2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя