Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року

м. Шаргород

Справа № 152/1005/23

провадження № 1-кс/152/122/23

Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

старшого слідчого СВ ВП №2

Жмеринського РВП ГУНП у

Вінницькій області ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного

ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000040, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

24.07.2023 старший слідчий СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна, яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні начальником Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження № 0000040, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, при наявності передумов, визначених у ст.ст. 132, 170 цього Кодексу.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження

СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження № 0000040, зареєстроване в ЄРДР 06.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи призначеним з 11.03.2016 на посаду директора ТОВ «МЕТР-М», та відповідно до займаної посади є службовою особою товариства, наділеною відповідно до статуту ТОВ «МЕТР-М», організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, шляхом зловживання службовим становищем заволодів бюджетними коштами Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, яку на підставі рішення 2-ї сесії восьмого скликання Шаргородської міської ради № 18 від 14.12.2020, реорганізовано шляхом приєднання до Шаргородської міської ради , яка є правонаступником всіх майнових прав та обов`язків Перепільчинецької сільської ради, на загальну суму 40363,46 грн.

Крім того, ОСОБА_5 будучи директором ТОВ «МЕТР-М» та являючись службовою особою товариства, маючи намір на протиправне заволодіння бюджетними коштами Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, діючи з єдиним продовжуваним умислом, направленим на заволодіння у такий спосіб бюджетними коштами, видав офіційні документи, які передбачені п. 91 постанови Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005, а саме: акти приймання виконаних будівельних робіт № №2, 4 за листопад, грудень 2020 року і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад, грудень 2020 року, що містили інформацію, яка не відповідає дійсності. Поставивши на вище перелічених документах власний підпис та відтиск печатки ТОВ «МЕТР-М», ОСОБА_5 при цьому завідомо знав, що дані акти та довідки містять неправдиві відомості, щодо обсягу виконаних будівельних робіт.

06.09.2022 за даним фактом розпочато досудове розслідування з правовою кваліфікацією - ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України (а.с.6).

Автор клопотання просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0221, площею 2.1166 га; яка належить підозрюваному ОСОБА_5 і знаходиться на території Богданівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, зареєстровану 14.02.2003 відділом Держгеокадастру у Тульчинському районі Вінницької області; цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Підставою для звернення до суду з вказаним клопотанням є необхідність забезпечення цивільного позову та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів майна, на яке може бути накладено арешт (глава 17 Розділу ІІ КПК України).

Клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України і подано, у відповідності до ст. 170 КПК України.

Позиція сторін

У судовому засіданні старший слідчий СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 підтримав клопотання, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Начальник Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання слідчого про арешт майна посилаючись на те, що оголошена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, цивільний позов прокурора є передчасним, оскільки Шаргородська міська рада не визнана потерпілою від кримінального правопорушення, жодних претензій ОСОБА_5 не пред`являла, а прокурор взагалі не має повноважень на пред`явлення позову.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Слідчий суддя, перевіривши клопотання на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі -КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів щодо фактичних обставин кримінальних правопорушень, отриманих в ході досудового розслідування, та розміру заподіяної внаслідок їх вчинення потерпілому матеріальної шкоди, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

За представленими матеріалами клопотання встановлено, що 14 липня 2023 року в межах кримінального провадження № 0000040, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2022 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

В розумінні ст. 177 КПК України, «обґрунтована підозра» включає в себе наявність процесуального документу - повідомлення про підозру та наявність достатніх доказів для вирішення питання про застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру підлягає обов`язковому здійсненню, зокрема у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України, підтверджується дослідженими слідчим суддею документами такими як: повідомленням про підозру від 14.07.2023, Статутом ТОВ «МЕТР М», Договором про закупівлю робіт за державні кошти №26 від 26.08.2020, робочим проектом Реконструкції гідровузла в с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області, довідкою про вартість виконаних робіт, актами приймання виконаних робіт, договірними цінами на Реконструкцію гідровузла с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області (ДСТУ БД 1.1. 1:2013), що здійснюється в 2020 році, локальними кошторисами на будівельні роботи № 2-1-1 на Реконструкцію гідровузла, актами на закриття робіт, висновком будівельно-технічної експертизи № СЕ-19/102-22/15796-БТ від 27.01.2023 та фото таблицею до нього, показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , повідомленням міського голови Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про представництво інтересів міської ради адвокатом ОСОБА_17 , заявою адвоката ОСОБА_17 про залучення до кримінального провадження № 0000040, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області в якості потерпілого, постановою слідчого від 17.07.2023 про залучення представника потерпілого, клопотанням представника потерпілого - Шаргородської міської ради до процесуального прокурора у кримінальному провадженні начальника Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури про пред`явлення цивільного позову в інтересах держави в особі Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. А тому, вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя також бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) згідно якої, стандарт доказування "обґрунтована підозра" вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення "Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства", "Лабіта проти Італії", "Мюррей проти Сполученого Королівства", "Ільгар Маммадов проти Азейбарджану", "Нечипорук і Йонкало проти України").

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини у вчиненні злочину чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя приходить до переконання, що матеріали, долучені до клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які можуть бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження, за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Відтак, доводи сторони захисту стосовно відсутності доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, відповідно і обґрунтованої підозри, відсутність потерпілого від кримінальних правопорушень та відсутність повноважень прокурора на пред`явлення цивільного позову є безпідставними та спростовуються вищезазначеними документами. За матеріалами кримінального провадження, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, 20.07.2023 прокурором у кримінальному провадженні керівником Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_18 було складено та долучено до матеріалів провадження цивільний позов в інтересах держави в особі Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000040 від 06.09.2022 ОСОБА_5 . Згідно вказаної позовної заяви, прокурор просить стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області заподіяну шкоду в розмірі 40363,46 грн.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: номер інформаційної довідки 339885795, сформованої 20.07.2023 встановлено, що ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 володіє земельною ділянкою: кадастровий номер :01:002:0221; площа 2.1166 га; адреса: Вінницька область, Тульчинський район, с/рада Богданівська; зареєстрована 14.02.2003 відділом Держгеокадастру у Тульчинському районі Вінницької області; цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; розмір частки 1/1.

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання про арешт майна суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

При цьому слідчим суддею враховано, що відповідно до наявних у матеріалах провадження відомостей вартість майна (земельної ділянки), на яке слідчий просить накласти арешт становить 52182,62 грн., що в свою чергу значно не перевищує розмір цивільного позову та суми завданої державі шкоди (40363, 46 грн.).

За вказаних обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Слідчий суддя вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень (цивільний позов) для запобігання можливості його відчуження чи передання на користь третіх осіб з метою приховування.

Стороною обвинувачення доведено необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_5 , а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна його власником не надано та слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000040, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України ОСОБА_5 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а саме: належну йому земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0221, площею 2.1166 га, яка знаходиться на території Богданівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, зареєстрована 14.02.2003 відділом Держгеокадастру у Тульчинському районі Вінницької області; цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Заборонити особам, у володінні, користуванні яких перебуває вказане майно, відчужувати його будь-яким чином.

У силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 та начальника Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 .

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити учасникам процесу, третім особам, власникам майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копію ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала постановлена та проголошена 25.07.2023.

Слідчий суддя: ОСОБА_1