Справа № 131/128/23
Провадження № 1-кп/131/119/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2023 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2023 року за №0000013 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, працюючого охоронником у Вінницькій промисловій групі, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Військовозобов`язаний ОСОБА_3 з 25.11.1985 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», дію продовжено, відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб), № 259/2022 від 18.04.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб), № 341/2022 від 17.05.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб), востаннє № 757/2022 від 07.11.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб) у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, пунктів 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України оголошено та проводиться загальна мобілізація.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.04.2022 № 4/672 військовозобов`язаного ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби за віком і станом здоров`я.

20.12.2022 військовозобов`язаний ОСОБА_3 , перебуваючи біля свого домогосподарства, що по АДРЕСА_1 отримав від старшого офіцера ОСОБА_6 повістку на відправку, з наказом прибути до особливого розпорядження до ІНФОРМАЦІЯ_3 на першу їх вимогу 21.12.2022 о 15:00 годині з метою його призову по мобілізації до Збройних Сил України для відправки його до військової частини « НОМЕР_1 ».

Незважаючи на це ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, а також являючись придатним до військової служби і не маючи відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, а також відповідно до ст. 2 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» - права на альтернативну службу та будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про необхідність прибути у ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого відправлення до військової частини « НОМЕР_1 » для проходження військової служби у зв`язку з оголошенням мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, без поважних на те причин, з метою ухилення від призову, маючи можливість прибути, умисно не прибув у вказаний у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_3 для його призову за мобілізацією в Збройні Сили України, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України та ст. 65 Конституції України, Закон країни про затвердження Указу Президента України «Про повну мобілізацію» та Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», звернувся із письмовою заявою від 20.12.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій повідомив, що відмовляється від проходження військової служби по мобілізації, з неповажних причин ухилившись в такий спосіб від призову за мобілізацією.

Натомість ОСОБА_3 , маючи на меті ухилитися від призову на військову службу під час мобілізації будучи обізнаним з 25.04.2022, а саме, з часу проходження медичного огляду, по 20.12.2022, про те, що він за станом здоров`я придатний до військової служби, до лікувальних закладів із скаргами на стан здоров`я у вказаний період не звертався та не вчиняв дій, щодо обстеження в медичних закладах про його придатність за станом здоров`я до проходження військової служби, а почав це робити 13.01.2023, тим самим намагаючись створити видимість поважності причин неприбуття 21.12.2022 о І5:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою призову по мобілізації до Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ст. 336 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні при зазначених вище обставинах визнав повністю, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини, не заперечує щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ним не оспорюються.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримав запропонований прокурором порядок дослідження доказів, просить суд призначити остаточне покарання у виді 4 роки позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, яке у відповідності до статті 12 цього Кодексу є не тяжким злочином, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується з позитивного боку, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та не звертався за медичною допомогою до лікаря психіатра.

Частиною 2 статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі із звільненням від подальшого відбування призначеного покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 буде справедливим та достатнім і сприятиме його виправленню та попередженню вчинення, як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Початок іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку.

Суд не обирає відносно обвинуваченого запобіжний захід, оскільки таких клопотань до суду не надходило.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку.

Суд не обирає відносно обвинуваченого запобіжний захід, оскільки таких клопотань до суду не надходило.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000013, а саме: завірені копії документів: корінець повістки, яка вручена ОСОБА_3 20.12.2022; повідомлення про кримінальну відповідальність передбачену ст. 336КК України ОСОБА_3 ; довідка ВЛК щодо ОСОБА_3 № 4/672 від 25.04.2022; картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_7 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: