КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/5831/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3162/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002130, по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ст.126-1 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 червня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

В поданій апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора та всупереч вимогам діючого законодавства, обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою за відсутності будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За доводами захисника, обраний відносно ОСОБА_9 запобіжний захід є надмірно суворим, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, має позитивні характеристики, постійне місце проживання, раніше не судимий.

Крім цього, поза увагою суду залишилось те, що потерпіла у кримінальному провадженні, яка є матір`ю ОСОБА_9 , наполягала на звільненні обвинуваченого з-під варти та застосуванні до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора та законного представника малолітньої потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали рішення суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом належно дотримані.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Святошинського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002130 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ст.126-1 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 червня 2023 року включно, без визначення розміру застави. Прийняте рішення суд мотивував тим, що зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , дані про його особу у своїй сукупності свідчать про наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. Суд також, діючи у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, а саме: його вік, майновий стан, стан здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою, те, що він неодружений, не працює. За сукупності наведених обставин суд визнав за доцільне задовольнити клопотання прокурора та обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосуванням до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом, не встановлено. Суд також визнав, що на даному етапі розгляду кримінального провадження (підготовче судове засідання) відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ч.1 ст.176 КПК України, в тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_9 процесуальних обов`язків, що випливають з ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, його належну поведінку та попередити вчинення нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, а також переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

При обрані запобіжного заходу судом також враховані обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі, в тому числі клопотання захисника про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, яке судом обґрунтовано залишено без задоволення.

Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора та всупереч вимогам діючого законодавства постановлено невмотивоване рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.

З наведених підстав апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 червня 2023 року включно, без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4