Провадження №1-кс/522/2541/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 Місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3, за участю секретаря ОСОБА_4, захисника ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні заяву особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про відвід секретарю судового засідання ОСОБА_6 та судді ОСОБА_7,

УСТАНОВИВ:

Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 заявив відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 та секретарю судового засідання ОСОБА_6, мотивуючи заяву наступним.

Так, на думку заявника, суддя ОСОБА_7 та секретар судового засідання ОСОБА_6 упереджений та необ`єктивний у даному провадженні оскільки, суд самостійно здійснює пошук доказів у справі, фактично підтримує обвинувачення. Крім того, секретар, до ухвалення остаточного рішення по справі, невірно визначив статус ОСОБА_1 , як правопорушника, що викликає недовіру та свідчить про імовірну упередженість складу суду.

Захисник ОСОБА_5 підтримав заяву про відвід.

Суддею ОСОБА_7 подано заяву, в якій суддя зазначає, що не має можливості прибути у судове засіданні та будь-яких пояснень надавати не бажає.

Секретарем судового засідання ОСОБА_2 подано заяву, в якій зазначає, що не має можливості прибути у судове засіданні та будь-яких пояснень надавати не бажає.

Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

В провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 перебувають матеріали про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У?Кодексі України про адміністративні правопорушення?інститут відводу чи самовідводу судді не врегульований. Утім, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України?чітко регламентують питання відводу (самовідвіду) судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід, слід застосувати аналогію права.

Інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

З огляду на викладене, Враховуючи Рішення Зборів суддів Приморського районного суду міста Одеси від 07.02.2023 року, яким врегульовано порядок відводу у справах про адміністративні правопорушення, суд вважає за необхідне розглянути заяву ОСОБА_1 про відвід за правилами КПКУ.

Статтею 79 КПК України визначено перелік обставини, що виключають участь секретаря судового засідання в кримінальному провадженні.

Спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, експерт, секретар судового засідання не мають права брати участі в кримінальному провадженні та відводяться за підставами, передбаченими частиною першою статті 77 цього Кодексу, з тим обмеженням, що їх попередня участь у цьому кримінальному провадженні як спеціаліста, представника персоналу органу пробації, перекладача, експерта і секретаря судового засідання не може бути підставою для відводу.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є встановлення упередженості суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості» є оціночним, і його тлумачення залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує. Як вбачається із формулювань ст.75 КПК України, інші обставини, які викликають обґрунтований сумнів в неупередженості, мають бути обумовлені конкретними фактами, які можуть бути перевірені.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого слідчого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Стосовно суб`єктивного критерію, слідчий суддя, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу, дійшов переконання про відсутність підстав стверджувати, що слідчий суддя виявляє особисту упередженість. У заяві про відвід не наведено відомостей про факти, які б стосувалися поведінки слідчого судді ОСОБА_8, безпосередньо пов`язаної із здійсненням судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, які б надали підстави для констатації упередженого ставлення слідчого судді до сторони кримінального провадження. Презумпція особистої неупередженості особи діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність слідчого судді.

Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється (ст. 126 Конституції України).

Згідно ст.ст. 6,48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи судців, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискримінації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, встановлену законом.

Зі змісту поданої заяви про відвід та матеріалів справи вбачається, що фактично заявник незгодний із діями секретаря та головуючого судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що пов`язано із застарілістю, та як наслідок невідповідністю деяких норм КУПАП реаліям сьогодення, а також із недосконалістю програмного забезпечення апаратного комплексу фіксації судового процесу. Однак така незгода учасника провадження не є тими обставинами, що можуть свідчити про упередженість судді та не можуть бути підставою для його усунення від участі в провадженні за наслідками розгляду суддею заяви про відвід, а також не є підставою для відводу секретаря судового засідання.

В іншому разі інститут відводу може стати інструментом усунення з провадження судді виключно за одним побажанням учасника провадження, а звідси і вибором таким учасником бажаного для нього судді, що не відповідає засаді змагальності сторін.

Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. При цьому нормами ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема забороною втручання у здійснення правосуддя.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід.

Керуючись ст.ст. 75-83,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід секретарю судового засідання ОСОБА_6 та судді ОСОБА_7 у справі про адміністративне правопорушення №522/10998/22 за ст. 130 КУПАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3