Справа № 597/338/23
Провадження № 1-кп/597/32/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2023 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 22.06.2022 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, освіта професійно-технічна, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, вдівця, раніше судимого:

27.12.2005 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ч.ч.2, 3 ст.307, ст.ст.69, 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 15.04.2011 року після відбуття покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , який 27.12.2005 року засуджений Заліщицьким районним судом Тернопільської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів з корисливих мотивів, без відповідного на те дозволу, незаконно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у невстановлений час, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено, а саме: «бупренорфін», загальною масою 0,00835 г, та почав його зберігати з метою збуту.

Зокрема, ОСОБА_3 , умисно, діючи з прямим умислом, з метою збуту, незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 0,00075 г наркотичного засобу, обіг якого обмежено, а саме: «бупренорфін», до 29.09.2022 року, а саме: до моменту його збуту ОСОБА_6 ; та 0,0076 г наркотичного засобу, обіг якого обмежено, а саме: «бупренорфін», який зберігав з метою збуту до 26.10.2022 року, а саме: до моменту проведення обшуку за його місцем проживання та його вилучення.

26 жовтня 2022 року під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 25.10.2022 року у квартирі АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_3 , виявлено та вилучено 8 паперових згортків та 2 шматки речовини без пакування зі вмістом наркотичного засобу, який згідно висновків експерта є «бупренорфіном», загальною масою (в перерахунку на діючу речовину) 0,0076 г, що відповідно до списку №1 таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, які ОСОБА_3 , розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою збуту.

Крім того, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, 29 вересня 2022 року близько 18 години 00 хвилин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного дозволу (ліцензії) на придбання, зберігання та збут наркотичних засобів та психотропних речовин, перебуваючи у під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_3 , поблизу вхідних дверей у квартиру АДРЕСА_4 , в ході проведення оперативної закупки незаконно збув (продав) покупцю ОСОБА_6 (анкетні дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні») за 300 гривень наркотичну речовину - «бупренорфін», масою 0,00075 г, який відповідно до списку №1 таблиці ІI «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Таким чином, ОСОБА_3 придбав та зберігав з метою збуту наркотичний засіб «бупренорфін», загальною масою 0,00835 г, та збув наркотичний засіб «бупренорфін», масою 0,00075 г.

Своїми неправомірними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненими повторно, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

12.09.2023 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000158 від 22.06.2022 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 .

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.307 КК України. ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої та пред`явленої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину згідно ст.66 КК України судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі підозри дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості від 12 вересня 2023 року та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 обумовлену в ній міру покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а він має права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, зокрема про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом; права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Вислухавши сторони кримінального провадження, оцінюючи викладені обставини кримінального провадження у їх сукупності, суд доходить висновку про те, що укладена сторонами угода є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, Кримінального кодексу України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Беручи до уваги, що умови угоди відповідають вимогам ст.472 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України, суд не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд приходить до висновку про наявність підстав для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

У відповідності до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнані дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: а) наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; б) дані, які певним чином характеризують особу винного.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: незначну кількість вилученого наркотичного засобу, який відноситься до категорії наркотичних засобів, обіг яких обмежено, а не до особливо небезпечних, обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також дані про особу обвинуваченого, який є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, його стан здоров`я (вірусний гепатит С, хронічний тромбофлебіт, хронічні виразки шкіри), а також те, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з огляду на що суд приходить до висновку, що ці обставини, а також інші дані про особу ОСОБА_3 у своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, буде обґрунтованим та таким, що ґрунтується на положеннях ст.ст.50, 65 КК України та відповідатиме принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації покарання.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, обставин, що пом`яшкують покарання, особи винуватого ОСОБА_3 , суд доходить до висновку, що угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 , його захисником ОСОБА_5 слід затвердити і призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції частини 2 статті 307 КК України, у виді 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що відповідатиме меті, визначеній у ст.50 КК України та у відповідності до ст.65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Суд також вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 , керуючись ст.124 КПК України, слід стягнути процесуальні витрати на користь держави, а саме: вартість проведених експертиз матеріалів, речовин та виробів.

Вирішуючи у порядку п.2 ч.4 ст.374 КПК України клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд з урахуванням того, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст.177 КПК України, для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, в судовому засіданні не встановлено, нових обставин сторонами кримінального провадження не наведено, а тому суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 373, 374, 394, 468, 469, 472-476 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12.09.2023 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000158 від 22.06.2022 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу його затримання після звернення вироку до виконання.

Речові докази у кримінальному провадженні об`єкти-носії порошкоподібної речовини білого кольору (бупренорфін), упаковані у сейф-пакет №5610949; об`єкти-носії порошкоподібної речовини білого кольору (бупренорфін), упаковані у сейф-пакет №3834039; порошкоподібну речовину білого кольору (бупренорфін) з паперовим згортком, упаковану у сейф-пакет №3833990; об`єкти-носії порошкоподібної речовини білого кольору (бупренорфін), упаковані у сейф-пакет №3834002; об`єкти-носії порошкоподібної речовини білого кольору (бупренорфін), упаковані у сейф-пакет №3834019; три рулони паперу білого кольору, упаковані у сейф-пакет SUD 1001070, які знаходяться у камері зберігання речових доказів Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області знищити після набрання вироком законної сили.

Речовий доказ грошові кошти у сумі 200 гривень, упаковані у сейф-пакет KIV 1116260, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження №0000158 від 22.06.2022 року конфіскувати в дохід держави після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 8117 (вісім тисяч сто сімнадцять) гривень 54 копійки, а саме: вартість проведеної експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/120-22/6152 від 09.08.2022 року, експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ 19/120-22/10134 від 25.11.2022 року, експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ 19/120-22/10133 від 29.11.2022 року, експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ 19/120-22/10157 від 30.11.2022 року та експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ 19/120-22/9331 від 02.12.2022 року.

Продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

З метою забезпечення дієвості даного запобіжного заходу в кримінальному провадженні покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не залишати житло, в якому проживає та зареєстрований ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до вимог ч.5 ст.181 Кримінального процесуального кодексу України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7