Справа № 461/6324/23
Провадження № 1-кс/461/4451/23
11.08.2023 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
Відповідно до клопотання, ОСОБА_4 з 14.03.2017 призначено на посаду начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області відповідно до наказу голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №126-к від 13.03.2017.
10.08.2023 о 13:31 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого на посаді начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, раніше не судимого, який адвокатом та депутатом не являється, затримано в порядку ст. 208 КПК України та 11.08.2023 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями свідків; протоколами обшуку, протоколами про хід проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколом огляду місця події, речовими доказами, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.
ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 369 КК України, за яке кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 131, ст. 170 КПК України, слідчий просить накласти арешт на це майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного.
Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явилися. У клопотанні зазначили про розгляд справи у їх відсутності.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Власник майна на підставі ч.2 ст. 172 КПК України про розгляд клопотання не повідомлявся.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди
Судом встановлено, що 10.08.2023 о 13:31 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та 11.08.2023 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України
ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 369 КК України, за яке кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим, воно ґрунтується на вимогах закону. Тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання вважає за необхідне накласти арешт на вищевказане майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Метою та підставами накладення арешту на нерухоме майно, яке належить підозрюваному є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особами кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати, користуватись та розпоряджатись наступним майном:
- частки житлового будинку площею 283,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , яка відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 342374448 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- частки квартири площею 27,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , яка відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 342374448 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1