ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000056 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2023 року щодо ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка, зареєстрована та мешканка АДРЕСА_1 , українка, гр.України, з вищою освітою, не судима,

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років, з позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного їй на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту її фактичноог затримання.

На підставі ст.54 КК України ОСОБА_9 позбавлено спеціального звання «лейтенант міліції».

Вироком вирішено питання арештованого майна.

Обвинувачену ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за те, що вона у ході розвитку подій, пов`язаних з військовою агресією рф та окупацією населених пунктів Луганської області, будучи громадянкою України, сповідуючи ідеї військово-політичного керівництва російської федерації щодо політичної, ідеологічної, національної нетерпимості та ненависті до української нації і державності, підтримуючи антиукраїнські рухи, спрямовані на відокремлення від України частини її території та населення, та агресивну ідеологічну мотивацію, включаючи роздмухування такої мотивації в інших, а також з корисливих мотивів та хибного почуття кар`єризму, в квітні 2022 року вирішила використати факт встановлення окупаційної влади на території Щастинської територіальної громади у своїх особистих інтересах, обійнявши посаду в незаконно створеному органі, наділеному функціями незаконного правоохоронного органу прокуратурі ЛНР.

Так, Верховною Радою України Радянської Соціалістичної Республіки схвалено 24.08.1991 року «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюються на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Відповідно до ч.1 ст.17, ч.1 ст.65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

До системи адміністративно - територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст.72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року з зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади рф та службових осіб з числа керівництва збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотиви зазначеного умислу стали: євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил рф як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам рф, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо розташування чорноморського флоту рф на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рф вирішили досягнути шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та російської федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому, вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи генерального штабу збройних сил рф (далі гш зс рф), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб зс рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протесаного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника гш зс рф перед академією військових наук рф з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка в подальшому отримала назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протесаного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської діяльності.

У березні - квітні 2014 року в місті Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Луганської народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдо державного утворення «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ЛНР» представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

У результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань рф, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, рф на території Луганської області так званої «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018 року, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 року визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінетів Міністрів України № 595 від 07.11.2014 року, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права представники влади рф, всупереч нормам п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 року № 36/103, від 16.12.1970 року № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 року № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме: віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Так, 24.02.2022 року, на виконання вказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У свою чергу, указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України.

Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 26.03.2022 року строком на 30 діб, в подальшому Указами Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 годині 25.04.2022 року строком на 30 діб; від 17.05.2022 року № 141/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 25.05.2022 року строком на 90 діб; від 12.08.2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 року за № 389-VIII, органи державної влади здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 року за № 389-VIII, військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декільком населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 року за № 389-VIII передбачено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року за № 3781-ХІІ, правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, Служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до положень ст.ст.1, 4, 5, 7 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року, прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури, Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

У зв`язку із веденням агресивної війни з боку російської федерації проти України, 26.02.2022 року селище міського типу Станиця-Луганська Щастинського району Луганської області захоплено збройними формуваннями держави агресора та незаконними збройними формуваннями так званої «ЛНР».

Водночас, всупереч зазначеним вище положенням Конституції та законів України, указом голови т.зв. «ЛНР» від 03.03.2022 року УТ-125/22 створена адміністрація Станично-Луганського району Луганської Народної Республіки.

Указом генерального прокурора т.зв. «ЛНР» від 04.03.2022 року «О создании прокуратур» в кордонах території «ЛНР», створено прокуратуру Станично-Луганського району т.зв. «ЛНР».

Так, ОСОБА_9 , вступивши у злочинну змову з представниками держави-агресора, її збройних формувань та окупаційної адміністрації держави агресора щодо співпраці до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території Луганської області та встановлення окупаційних органів влади на цій території, поширення окупаційною владою інформаційної діяльності з цього приводу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, добровільно погодилась на пропозицію таких представників на зайняття адміністративної посади в незаконно створеному псевдо правоохоронному органі - «прокуратурі Станично-Луганського району ЛНР» та, відповідно, в квітні 2022 року, точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені, добровільно зайняла в зазначеному незаконному правоохоронному органі посаду «помощника прокурора прокуратури Станично-Луганского района «ЛНР» (мова оригіналу), що діє на території Щастинського району Луганської області.

Таким чином, ОСОБА_8 , своїми умисними діями, які виразились у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст.111-1 КК України.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним та необґрунтованим з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить вирок скасувати, визнати ОСОБА_9 невинуватою і виправдати у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження закрити.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами, визначеними у ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглянувши в порядку спеціального судового розгляду, за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність пред`явленого їй обвинувачення у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: надання представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану та у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_9 у вчиненому повністю стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, зокрема:

-протоколом огляду електронної сторінки від 09.10.2022 року з якого вбачається, що слідчий СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_10 , за участю спеціаліста ОСОБА_11 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, провів огляд сайту незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території «Генеральной прокуратуры Луганской народной республики» (http://gplnr.su). В ході огляду було виявлено публікацію, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_3 о 11:07 годині під назвою: «Генеральным прокурором ЛНР подписан приказ о создании прокуратур городов и районов в границах территории Республики». Вказана текстово-графічна публікація складається із відеозапису, розміщеного на відеохостингу «Youtube»;

-додатком до даного протоколу носієм інформації на який було зафіксовано хід його проведення та дані, що здобуті органом досудового розслідування;

-протоколом огляду відкритих джерел інформації від 12.08.2022 року, зокрема, з сайту так званої - генеральної прокуратури «лнр», з яких вбачається, що на території Луганської області, яка тимчасово окупована рф створена та діє прокуратура Станично-Луганського району «лнр», в одному із інтернет-ресурсів наявне повідомлення про складення 01.04.2022 року присяги новопризначеними прокурорами зазначеної прокуратури та, серед осіб, які приймають присягу та вступають до так званої - прокуратури Станично-Луганського району «лнр», ідентифіковано ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт гр.України серії НОМЕР_1 ;

-додатком до даного протоколу носієм інформації, на який було зафіксовано хід його проведення та дані, що здобуті органом досудового розслідування;

-протоколом огляду від 21.06.2022 року (з доданими фототаблицями) з якого вбачається, що було оглянуто публікацію з фотозображенням, розміщену у мережі Інтернет сторінці (сайт) т.зв. «Генеральная прокуратура ЛНР», інформація від 08.05.2022 року, де зафіксовано участь в урочистих заходах працівників так званої - прокуратури Станично-Луганського району «лнр»: «Работники прокуратуры Станично-Луганского района ЛНР, в преддверии Дня Победы, 08.05.2022 року приняли участие в Международной акции «Сад Победы» (мовою оригіналу);

-додатком до даного протоколу носієм інформації на який було зафіксовано хід його проведення та дані, що здобуті органом досудового розслідування, був предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду;

-протоколом огляду електронної сторінки від 24.09.2022 року з якого вбачається, що оглянуто сайт т.зв. «Генеральной прокуратуры Луганской народной республики» ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) під час якого виявлено публікацію розміщену о 17.33 годині 01.06.2022 року наступного змісту: «В день празднования Международного дня защиты детей, работники прокуратуры Станично-Луганского района ЛНР осуществили выезд в центр социальной реабилитации детей инвалидов «Возрождение» Станично-Луганского ТМО ЛНР (мовою оригіналу). До публікації прикріплено фотознімок, на якому зображено дітей та дорослих осіб, серед яких особа, схожа на ОСОБА_9 та виявлено публікацію від 20.05.2022 року о 14.30 годині за відповідним посиланням наступного змісту: «Работниками прокуратуры Станично-Луганского района ЛНР оказана гуманитарная помощь детям-переселенцам из зоны боевых действий, которые обучаются в ГОУ ЛНР «Станично-Луганский учебно-воспитательный комплекс с.Валуйское» и ГОУ ЛНР «Станично-Луганская средняя школа с.Валуйское» (мовою оригіналу). До публікації прикріплено два фотознімки, на яких зображено дітей та дорослих осіб, серед яких особа, схожа на ОСОБА_9 ;

-додаком до даного протоколу носієм інформації на який було зафіксовано хід його проведення та дані, що здобуті органом досудового розслідування, був предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду;

-повідомленням Національної поліції України (Департамент кадрового забезпечення) від 19.09.2022 року з якого вбачається, що інформація щодо проходження ОСОБА_9 служби в органах внутрішніх справ відсутня. Водночас, за інформацією ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області лейтенант ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходила службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого СВ Станично-Луганського районного відділу ГУМВС України у Луганській області по листопад 2014 року, що стверджується відповідною довідкою. Наказом ГУМВС України у Луганській області від 04.11.2014 року №375 о/с ОСОБА_13 звільнено зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. За час служби присвоєно спеціальне звання «лейтенант міліції», наказ від 01.07.2011 №839.

Наявність у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України підтверджується копією паспорта громадянина України з фотокарткою серії НОМЕР_2 (де також наявна відмітка про реєстрацію шлюбу 23.02.2016 року з гр. ОСОБА_14 та, у зв`язку з цим, відбулась зміна її прізвища з ОСОБА_15 на ОСОБА_16 ).

Окрім письмових доказів в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_17 , яка в своїх показаннях вказала, що працює на посаді прокурора Станично-Луганського відділу Щастинської окружної прокуратури Луганської області з 15.03.2021 року, а в органах прокуратури з січня 2017 року. Зазначила, що у зв`язку із збройною агресією рф переїхала до м.Києва. Вказала, що під час моніторингу соціальних мереж побачила відеозапис, що в ЛНР створено органи прокуратури та новопризначені особи на посади були приведені до присяги. Ствердно зазначила, що серед цих осіб вона впізнала ОСОБА_8 місцеву жительку, з якою вона була особисто знайома і яка у 2014 році працювала в поліції. Крім того зазначила, що у сюжеті було показано спочатку загальний план (виконання гімну лнр на фоні прапору лнр та рф), а потім ОСОБА_9 особисто проголошувала текст присяги.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Оцінивши в сукупності та взаємозв`язку представлені стороною обвинувачення письмові докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні та правильно оцінені за визначеними у ст.94 КПК України критеріями, а також допитавши свідка, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_9 може діяти не з власної волі, вимушено заподіювати шкоду національній безпеці України та, що через розгляд справи у її відсутності (in absentia), неможливо фактично з`ясувати мотив та мету вчиненого то на думку апеляційного суду вони є неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.374 КПК України, у зазначеному рішенні суд обґрунтував, що в цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваної чи обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя з урахуванням установлених законом особливостей для кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia).

У ряді складів кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України важливе значення має добровільність (якщо особа здійснювала відповідні дії не добровільно, а під примусом (байдуже яким), склад правопорушення відсутній).

Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема дослідженими судом фото та відеоматеріалами, здобутими в результаті оглядів мережі Інтернет, уповноваженими на це суб`єктами досудового розслідування, установлено зображення ОСОБА_9 у форменому військовому одязі, що приймає присягу та вільно виступає на різного роду заходах з нагоди державних свят, заходах держави агресора та окупаційної влади, прославляє її встановлення на суверенній території України.

Зазначене є беззаперечним свідченням невимушеності її поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо неї, а відтак, і цілковитої добровільності її дій. Окрім того, окупація території Луганської області та встановлення на цій території окупаційних органів влади, мала відкритий характер, а тому ОСОБА_9 , будучи громадянкою України та випускником Луганського державного університету внутрішніх справ, працюючи з 04.07.2011 року по 04.11.2014 року дізнавачем та слідчим Станично-Луганського районного відділу, а тому відповідно маючи і достатній рівень спеціальний знань в галузі права, займаючи у незаконному правоохоронному органі посаду «помощника прокурора прокуратури Станично-Луганского района «ЛНР» (мова оригіналу) очевидно усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у висунутому їй обвинуваченні за ч.7 ст.111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення є конкретним і зрозумілим, не має недоліків, які б могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи зазначене апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2023 рокущодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: