Справа №295/8432/23
УХВАЛА

Іменем України

29.06.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001131 від 07.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки Renault Premium, р.н. НОМЕР_1 . В обґрунтування клопотання заявник послався на те, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.04.2023 року у справі №295/4331/23 за клопотанням слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 накладено арешт на автомобіль марки Renault Premium, р.н. НОМЕР_1 , із правом вилучення його у власника та подальшого зберігання на території спеціального майданчика тимчасового затримання транспортних засобів. На даний час автомобіль вже був досліджений експертами, вся існуюча слідова інформація зафіксована, технічний стан транспортного засобу перевірений. Таким чином, на переконання заявника, потреба у подальшому арешті транспортного засобу відпала.

Власник майна ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Додатково зазначив у заяві, що всі необхідні експертизи з транспортним засобом проведені.

Вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що в рамках кримінального провадження №0001131, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.04.2023 року накладено арешт на автомобіль марки Renault Premium, д.р.н. НОМЕР_1 , а також позбавлено власника та третіх осіб можливості користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар «Спорронг та Льоннрот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами , які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В ході судового розгляду не були встановлені обставини, які б свідчили про наявність підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за доцільне скасувати накладений на транспортний засіб арешт, оскільки потреби досудового розслідування, на переконання слідчого судді, наразі не виправдовують відповідний ступінь втручання у право власності на майно.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту (п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.04.2023 року у справі №295/4331/23 на автомобіль марки Renault Premium, р.н. НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1