ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001148 від 23 грудня 2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Краматорськ Донецької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України від 22.02.2022 №2 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» та Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію солдат ОСОБА_4 26.02.2022 року прибув до проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 38 від 26.02.2022 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, поставлено на продовольче забезпечення та призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення вказаної військової частини.

Про факт несення військової служби у час особливого періоду та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, вказаний військовослужбовець дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання та службові обов`язки.

У відповідності до ст.ст. 17, 65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у - підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконанім завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив тяжкий злочин за наступних обставин:

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької, Харківської та Луганської областей.

В листопаді 2022 року (більш точний часу у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим), перебуваючи в населеному пункті Чернещина Борівської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, в зруйнованій будівлі (більш точне місце у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим), виконуючи бойові завдання, знайшов два споряджених корпуса ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 та запал типу УЗРГМ, промислового виготовлення та діючи з прямим умислом, не маючи передбаченого законом дозволу, з метою незаконного носіння, зберігання, придбання вибухових речовин, всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме: Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року «Положення про дозвільну систему України»: наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, бойових припасів до них і вибухових речовин», підняв дві гранати РГД-5 та запал типу УЗРГМ та почав носити їх при собі, тим самим незаконно придбав та почав зберігати їх без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, діючи з прямим умислом, в порушені вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, і «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї і вибухових речовин», затверджену Наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622, від 21 серпня 1998 року, які забороняють знаходження у власності громадян вогнепальної зброї, боєприпасів і вибухових речовин, без відповідного дозволу, із подальшими змінами внесеними наказами, в транспортному засобі 18 грудня 2022 року перевіз знайдені ним дві гранати РГД-5 та запал ручних гранат УЗРГМ, за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , які зберігав в будинку за вказаною адресою.

Далі, 23.12.2023, в період часу з о 20 год. 48 хв. по 23 год. 25 хв., під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_2 , слідчим СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, виявлено та вилучено два конструктивно оформлені заряди вибухової речовини, а саме два споряджені корпуси ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин, і уніфікований запал ручної гранати модернізований типу УЗРГМ промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, які солдат ОСОБА_4 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу за вищевказаними обставинами.

Відповідно до Указу Президента України від 22.02.2022 №2 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» та Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію солдат ОСОБА_4 26.02.2022 року прибув до проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №38 від 26.02.2022 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу,поставлено на продовольче забезпечення та призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з положеннями ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.9,11,13,14,16,49,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, Передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, а саме умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) при наступних обставинах.

21 грудня 2022 року солдат ОСОБА_4 перебував в себе за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де вживали спиртні напої у вітальні будинку.

В цей же день, близько о 16 год. 20 хв., між солдатом ОСОБА_4 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_7 сталася сварка пов`язана з різними поглядами на соціально-політичну ситуацію в державі, та словесні висловлювання та поведінка ОСОБА_7 викликали невдоволення та на думку ОСОБА_4 принизили його честь та гідність.

Під час вказаної ситуації у солдата ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_4 близько 16 год. 30 хв. 21.12.2022, перебуваючи в себе за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, будучи невдоволеним різними поглядами на соціально-політичну ситуацію в державі зі своїм знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та поведінкою останнього, яка зумовила на виникнення між ними сварки, під час якої у солдата ОСОБА_4 виник намір на позбавлення життя ОСОБА_7 та діючи з прямим умислом, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , з метою помсти за образливі слова, без будь-яких вагань, взявши в руки ввірену йому для службового користування 5,45 мм автоматичну зброю Калашникова (далі АК 74) № НОМЕР_2 та приєднаний магазин з бойовими припасами, перевів перемикач вогню в положення автоматичної стрільби, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник і привів автомат у бойову готовність, здійснив у сидячого на кухонному дивані, навпроти нього ОСОБА_7 , з неблизької дистанції два постріли в область грудної клітини, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді наскрізних кульових поранень грудної клітини з пошкодженням правої легені, ускладненої розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів, від яких ОСОБА_7 помер на місці. Смерть ОСОБА_7 настала від вогнепальних наскрізних кульових поранень грудної клітки з пошкодженням правої легені, 3,6,7, 9-го ребер праворуч ускладнених гострою крововтратою, набряком легенів та головного мозку і знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК Українивизнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення. Суду пояснив, що після бойового завдання, його відпустили додому для відпочинку. Додому він поїхав з автоматом та гранатами. Вдома, під час розпивання з ОСОБА_7 алкогольних напоїв, між ними виникла сварка, в ході якої обвинувачений з автомата два рази вистрілів в ОСОБА_7 . Про свій вчинок шкодує.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми діями, які виразились у придбанні та зберіганні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Також, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

За сукупністю кримінальних правопорушень дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів та за ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі та за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.70 КК України застосувати при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, що на теперішній час відповідає меті забезпечення виконання призначеного вироком суду покарання. Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід обмежений у часі датою набрання чинності вироку, після чого підлягає скасуванню.

Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.

Строк відбування покарання рахувати з 23 грудня 2022 року.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судової експертизи зброї СЕ-19/104-23/830-БЛ від 24.01.2023 у розмірі 4530,72 гривень; судової вибухово-технічної експертизи СЕ-19/104-23/829-ВТХ від 12.01.2023 у розмірі 755,12 гривень

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.4 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (років) років 2 (два) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 7 (років) років 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 23 грудня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користь держави судові витратиу розмірі 5285,84 грн.

Речові докази: 5,45 мм автомат НОМЕР_3 (без приємного магазину), шість магазинів з двісті одинадцятьма патронами, гранату РГД 5 з маркуванням 24-72-Т, гранату РГД 5 з маркуванням 130-81-Т - повернути військовій частині НОМЕР_1 ; складові частини семи демонтованих патронів, чотири гільзи, куля, деформована куля, чотири стріляні гільзи, розкриті сейф пакети, конверти, паперові пакети, пакет з марлевим тампоном, полімерний мішок, горловина мешка опломбована індикаторною пломбою №7525220, чоловічу бо льонову куртку, сірий світер, майку сіру, сірі джинси, чорні спортивні брюки, труси кросівки, шкарпетки - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1