Справа № 215/3479/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 24.03.2023 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, ОСОБА_4 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 22.05.2023 р..

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в зв`язку з призначенням слідуючого судового засідання за межами його дії.

Обвинувачений заперечує проти клопотання прокурора, так як ні на кого ніякого впливу він вчиняти не буде, у нього є бабуся, декілька днів тому вона отримала перелом ноги. Просить змінити тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , де разом з ним проживає й бабуся, за якою він хоче доглядати, так як інших осіб, які б могли за нею доглядати, не має. Раніше бабуся була його опікуном..

Захисник підтримує свого підзахисного та просить змінити тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт і задовільнити клопотання обвинуваченого, що вона також надала суду в письмовому вигляді.

У клопотанні обвинувачений також зазначив, що відсутні будь-які ризики заявлені прокурором. Докази травмування бабусі надати на цей час не має можливості. Просить також визначити грошову заставу, якщо суд не змінить тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, обвинуваченого, попередню ухвалу від 24.03.2023 р., вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, відмовивши в зміні запобіжного заходу на більш м`який, виходячи з наступного..

Дійсно, згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутація, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, повинно містити в тому числі виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Стороною обвинувачення доведено підстави, що свідчать про наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України.

Тобто, оскільки обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строку його дії та на які посилається прокурор не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, так як він раніше судимий, обвинувачується у тому, що вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, не працює, тому він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На підтвердження отримання травми бабусею, та те, що ніхто крім нього не зможе за нею доглядати, суду сторона захисту не надала, а відповідно ці обставини суд взагалі не має можливості оцінювати при вирішенні клопотань стосовно запобіжного заходу.

Крім цього, суд не визначає розмір застави, тобто заставу як запобіжний захід, або як можливий запобіжний захід замість тримання під вартою, так як на думку суду вона не може бути призначена, як і раніше в зв`язку з тим, що він обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 201, 315 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовільнити.

У клопотанні ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 20.07.2023 р..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Суддя: