В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 03.01.2023, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Коростівці Жмеринського району, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, із професійно - технічною освітою, одруженого, військовозобов`язаного, не судимого, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України,

також за участі прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 відповідно до Закону України № 3543-ХІІ від 21.10.1993 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 165/5391 від 30.11.2022, на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 № 757/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-IX від 12.11.2022, підлягав призову на військову службу за мобілізацією.

14 грудня 2022 року ОСОБА_3 у встановленому законом порядку повідомлений про час, дату та місце прибуття для відправки до військової частини, що підтверджується розпискою, про отримання повістки.

У подальшому, ОСОБА_3 діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно не прибув на 18:00 год. 17 грудня 2022 року до призовного пункту (дільниці) ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації, чим ухилився від призову за мобілізацією.

II. Стаття (частина) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 визнається судом винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

III. Позиція обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та пояснив, що правопорушення вчинив за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Не прибув до призовного пункту (дільниці) ІНФОРМАЦІЯ_2 17 грудня 2022 року, хоча перед цим отримав повістку. Поважних причин для цього у нього не було, він злякався за своє життя, адже раніше у збройних силах не служив, відповідних навиків немає. Висловив жаль з приводу вчиненого. На запитання суду пояснив, що після 17 грудня 2022 року до призовного пункту не з`являвся.

IV. Позиція суду щодо порядку розгляду справи.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обмежився лише допитом обвинуваченого, дослідженням характерезуючих даних на обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

V. Обставини які пом`якшують або обтяжують покарання.

Щире розкаяння характеризується суб`єктивним ставленням винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Сама по собі заява обвинуваченого, що він розкаюється у вчиненому, не є обставиною, яка свідчить про його каяття, адже він жодним чином не намагався виправити ситуацію, що склалася, до призовного пункту після вчинення злочину він не з`являвся. Тому суд не має підстав для визнання пом`якшувальної обставини - щирого каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

VI. Мотиви призначення покарання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого визнається винним обвинувачений, згідно ст. 12 КК України кваліфікується як нетяжкий злочини.

Щодо особи обвинуваченого, ОСОБА_3 є громадянином України, проживає в АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за лікуванням не звертався. Раніше не судимий (а.с.37-45).

Як вбачається із досудової доповіді Жмеринського РВ з питань пробації, виправлення ОСОБА_3 без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) (а.с.34-36). На думку суду, висновок органу пробації щодо можливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України може бути врахований судом у сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 цього Кодексу, під час призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення у мінімальних межах, визначених у санкції статті, однак не є вирішальним під час прийняття судом відповідного рішення. Тобто висновок органу пробації для суду носить рекомендаційний характер.

Суд зауважує, що збройний конфлікт між Україною та російською федерацією розпочався ще 20 лютого 2014 року, він був викликаний російською агресією під час вторгнення окремих підрозділів збройних сил російської федерації через державний кордон України в районі Керченської протоки та використання російською федерацією своїх військових формувань, дислокованих у Криму для забезпечення ведення агресивної війни проти України.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року серед іншого визначено, що будь-яке з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії, зокрема: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходиться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, і регулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що носять настільки серйозний характер, що не рівнозначно переліченим вище актам.

Фактично кожна із вищезазначених дій була вчинена російською федерацію по відношенню до України.

Згадані обставини є загальновідомим фактом та не підлягає доказуванню.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено і він діє до сьогодні. Відповідно до вимог Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. ОСОБА_3 будучи громадянином України, не дотримався Конституції України та законів України та ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

З огляду на вищевикладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим, особу винного, відсутність обставн, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також беручи до уваги те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а тому суд, враховуючи позицію прокурора, прийшов до висновку призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті. Таке покарання буде відповідати його загальній меті та справедливим. На думку суду, підстави для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням відсутні, адже це не буде достатнім для його виправлення та не відповідатиме суспільному інтересу в державі, яка протистоїть злочинній військові агресії російської федерації, що, в разі її застосування може стати негативним прикладом для інших осіб.

Речові докази відсутні. Судові витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись статтями 369, 373, 374 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим та призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк покарання відраховувати з часу його затримання в порядку виконання вироку.

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1