Справа № 463/1787/23
Провадження № 1-кп/463/384/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000616 від 08.03.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Попасна Луганської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше неодноразово судженого, останній раз вироком Сихівського районного суду м.Львова 26.05.2023 року за ч.4 ст.185 КК України із врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, 29.01.2023 року близько 16 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, під час дії воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, знаходячись у приміщенні магазину «Близенько» ПП «Мережа-Сервіс Львів», за адресою: м.Львів, вул.Медової Печери,65, таємно викрав 1 пляшку віскі торгової марки «Джек Деніелс», об`ємом 0,7 л, вартістю 532,55 гривень, яку заховав під куртку. В подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи при собі зазначений вище товар, покинув приміщення магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ПП «Мережа-Сервіс Львів» майнову шкоду на загальну суму 532,55 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, 29.01.2023 року близько 18 год. 53 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, під час дії воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, знаходячись у приміщенні магазину «Близенько» ПП «Мережа-Сервіс Львів», за адресою: м.Львів, вул.Медової Печери,65, повторно, таємно викрав 1 пляшку лікеру торгової марки «Джим Бім Яблуко», об`ємом 0,7 л, вартістю 480,15 гривень, яку заховав під куртку. В подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи при собі зазначений вище товар, покинув приміщення магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ПП «Мережа-Сервіс Львів» майнову шкоду на загальну суму 480,15 гривень.

Таким чином, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, дав покази, які в повній мірі відповідають обставинам, викладених в обвинувальному акті. Підтвердив, що 29.01.2023 року знаходячись у приміщенні магазину «Близенько» по вул.Медової Печери в м.Львові, він таємно викрав 1 пляшку віскі, крім того, 29.01.2023 року знаходячись у приміщенні магазину «Близенько» по вул.Медової Печери в м.Львові, таємно викрав 1 пляшку лікеру. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо не карати.

Представник потерпілого ПП «Мережа-Сервіс Львів» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи без його участі.

Учасники процесу не заперечили щодо розгляду справи у відсутності представника потерпілого.

У зв`язку з наведеним та з врахуванням думки учасників процесу, розгляд справи проведено без участі представника потерпілого.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження, які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений підтвердив позицію щодо обмеження обсягу дослідження доказів судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, добровільність його позиції та розуміння правових наслідків обмеження обсягу дослідження доказів судом.

Оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, а тому його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, раніше неодноразово суджений, в тому числі за вчинення майнових злочинів, на диспансерному обліку з приводу наркологічного та психоневрологічного захворювання не перебуває, крім того, суд враховує те, що шкода потерпілому не відшкодована.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе у виді реального покарання, а тому, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини в їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Так описані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, дають лише підстави для призначення покарання у мінімальних його межах, передбачених санкцією відповідної статті, у виді позбавлення волі, а не застосування ст.69 КК України.

Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Конкретні обставини справи свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, неможливе без його реального відбування. Отже суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

Крім цього, судом встановлено, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 26.05.2023 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та з врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення. А тому, на підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, враховуючи вирок Сихівського районного суду м.Львова від 26.05.2023 року, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань.

На момент ухвалення вироку обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

29 березня 2023 року потерпілим ПП «Мережа-Сервіс Львів» у межах кримінального провадження подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Позивач ПП «Мережа-Сервіс Львів» просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 1012,70 гривень матеріальної шкоди. Матеріальна шкода полягає у вартості товару, який був викрадений обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено протиправну поведінку останнього, що підтверджується матеріалами кримінального провадження; встановлено наявність заподіяної матеріальної шкоди потерпілому ПП «Мережа-Сервіс Львів».

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Таким чином, дослідивши матеріали цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди підлягають до задоволення, та з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ПП «Мережа-Сервіс Львів» слід стягнути 1012,70 гривень матеріальної шкоди.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з врахуванням вироку Сихівського районного суду м.Львова від 26.05.2023 року, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 09.02.2023 року.

Речові докази по справі: DVD-R диски з відеозаписами камер спостереження магазину «Близенько», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Медової Печери,65, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» () матеріальну шкоду у розмірі 1012,70 гривень (одна тисяча дванадцять гривень 70 копійок).

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1