Справа № 183/9939/23
№ 1-кп/183/1762/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року Дніпропетровська обл.

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 25.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шандрівка, Новомосковського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2023 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходився в приміщенні кафе, що розташоване по АДРЕСА_1 , де на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, у нього виник прямий умисел, направлений на спричинення малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фізичного болю.

Реалізуючи свій умисел, діючи умисно, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний чає та місці у безпосередній близькості від малолітнього ОСОБА_4 , наніс останньому один удар правою рукою в область щелепи, один удар лівою рукою в праву область голови. В подальшому ОСОБА_4 почав закривати обличчя руками та ОСОБА_3 , продовжуючи свої дії, наніс йому один удар правою рукою в область лівої руки останнього, удар лівою рукою в область правої руки останнього, та один удар лівою рукою в ліву область голови ОСОБА_4 , чим спричинив останньому фізичний боль і не спричинив тілесних ушкоджень.

Таким чином, дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Письмовою заявою від 30.08.2023 р., яка складена в присутності захисника ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.126 КК України (тобто умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Письмовою заявою ОСОБА_6 (законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_4 ) не заперечувала проти розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставини, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дитини.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не є особою з інвалідністю, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий.

Наведене характеризує обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, який не є суспільно небезпечним.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, та наявність двох обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, йому за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України необхідно призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.126 КК України, саме таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Матеріальна шкода вчиненим правопорушенням не завдана.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1