ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2443/23 Справа № 205/7830/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

якою відмовлено у задоволені клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить застосувати до нього ст.81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що він має 5 заохочень, працює, незважаючи на хворобу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, ОСОБА_7 раніше вже був судимий за вчинення аналогічного умисного злочину проти життя і здоров`я особи, за час відбування покарання характеризується посередньо, працевлаштований на виробництві установи, має 4 заохочення і 1 стягнення, яке на цей час є непогашеним, а тому суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду його апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, шляхом направлення поштового повідомлення за місцем відбування ним покарання.

Однак, від засудженого ОСОБА_7 клопотання щодо його участі у розгляді провадження не надходило, а від його захисника ОСОБА_8 надійшло клопотання про розгляд цього провадження у її відсутність, у зв`язку з чим відповідно до ч.4 ст.405 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність засудженого та його захисника, проти чого не заперечувала прокурор.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Так, згідно із характеристикою, засуджений ОСОБА_7 за час його перебування: - в УВП м. Запоріжжя з 06.01.2018 року характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав; - в ДУ СВК №82 з 16.07.2018 року мав одне заохочення, стягнень не мав; - в УВП-6 з 03.07.2020 року та в ДУ ПВК №12216.12.2020 року стягнень та заохочень не мав. Під час перебування в ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 з 01.03.2021 року характеризується позитивно, працевлаштований на виробництві установи, має одне заохочення, стягнень не мав. 07.02.2022 року проходив лікування в МОБ м. Дніпро, стягнень та заохочень не мав. До ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 прибув 07.06.2022 року, характеризується посередньо, працевлаштований на виробництві установи, має два заохочення та одне стягнення. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Посередньо ставиться до виконання робіт із благоустрою установи. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Фізкультура і спорт, заняття відвідує не завжди. Участі у роботі самодіяльних організацій не бере.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.

Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав одне стягнення, яке на час апеляційного перегляду хоч і є погашеним, однак характеризує його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.

Крім того, наявність у ОСОБА_7 лише чотирьох заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 05.01.2018 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.

Посилання засудженого на те, що він має 5 заохочень, працює, - не є підставами для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами, окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 має 4 заохочення.

Твердження засудженого щодо наявності у нього хвороби є необгрунтованим, оскільки матеріали провадження не містять документів на підтвердження того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може відбувати покарання.

Разом з цим, слід зазначити, що при наявності хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, до засудженого може бути застосовано звільнення від покарання за хворобою відповідно до положень ст.84 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4