УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю представника власника майна - ОСОБА_2

власника майна - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000368 від 01.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2023 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000368 від 01.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Обґрунтовуючи доводи свого клопотання заявник вказує на те, що у провадженні СВ ВП №2 Шевченківського ГУНП м.Києва перебуває кримінальне провадження №0000368, внесеного в ЄРДР від 01.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Заявник зазначає, що 09.05.2023 слідчим СВ ВП №2 Шевченківського ГУНП м.Києва ОСОБА_6 спільно з іншими працівниками ГУНП у м.Києві було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було віднайдено та вилучено особисті речі, що не мають відношення до кримінального провадження, а саме: грошові кошти, телевізор, ключі від квартири, водійське посвідчення, дві пари ключів від автомобіля, три скет-карти мобільних операторів та банківська картка. Зокрема, згідно протоколу обшуку вилучено грошові кошти загалом в сумі 6000 (шість) тисяч гривень, 4780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят) доларів, 1165 (одна тисяча сто шістдесят п`ять) євро, 1600 (одна тисяча шістсот) доларів, 1435 (одна тисяча чотириста тридцять п`ять) гривень.

На вищевказане майно ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 18.05.2023 у справі №761/16263/23 було накладено арешт. Захисник вважає, що арешт накладено необґрунтовано, незаконно, а також, що на даний час відсутня необхідність в ньому.

В судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_2 клопотання підтримав, просив задовольнити, повідомив, що кошти отримані законним шляхом, уточнив, що просить скасувати арешт виключно на грошові кошти.

Власник майна ОСОБА_3 у судовому засіданні думку захисника підтримав, просив задовольнити клопотання.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, повідомив, що потреба у арешті майна залишилась.

Заслухавши клопотання представника власника майна, думку власника майна, заперечення прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 Шевченківського ГУНП м.Києва перебуває кримінальне провадження №0000368, внесеного в ЄРДР від 01.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

09.05.2023 слідчим СВ ВП №2 Шевченківського ГУНП м.Києва ОСОБА_6 спільно з іншими працівниками ГУНП у м.Києві було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було віднайдено та вилучено речі, у тому числі грошові кошти.

18.05.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/16263/23 було накладено арешт на вищевказані грошові кошти

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 18.05.2023 року у справі №761/16263/23 метою накладення арешту на майно, є збереження доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно має ознаки речових доказів, та відповідає критеріям, встановлених ст. 98 КПК України

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, на переконання слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на грошові кошти з метою збереження речових доказів, з врахуванням наслідків від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпеченням своїм рішенням розумності співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У зв`язку з чим, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000368 від 01.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000368 від 01.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1