Справа № 144/352/23
Провадження № 1-кп/144/41/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 року смт Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000016 від 08.02.2023 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Метанівка Гайсинського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в :

06.02.2023 близько 19 години ОСОБА_4 , проходячи по вул. Вишнева у с. Завадівка Соболівської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, зустрів ОСОБА_5 , який рухався йому на зустріч. Під час розмови між ними на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, у ході якої діючи умисно, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 два удари долонею правої руки в область обличчя, заподіявши у такий спосіб тілесні ушкодження у вигляді садна в лобній ділянці зліва, синця в ділянці верхньої та нижньої повіки правого ока, синця в ділянці верхньої повіки правого ока, крововиливу під кон`юнктиву по зовнішньому краю правого очного яблука, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд розглядає кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Вказав, що дійсно 06.02.2023 близько 19 години у селі Завадівка у нього виник конфлікт із ОСОБА_5 , внаслідок якого він завдав потерпілому тілесних ушкоджень. ОСОБА_4 у вчиненому розкаявся та запевнив суд, що зробив для себе належні висновки.

Показання обвинуваченого у судовому засіданні не викликають сумнівів у суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення та добровільності визнання ним винуватості в інкримінованому йому діянні.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні також не оспорював фактичних обставин кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , щодо міри покарання стосовно обвинуваченого покладався на розсуд суду.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, запропонував обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та потерпілий підтримали думку прокурора.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав їх встановленими у судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

При цьому, суд переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено про позбавлення права на оскарження в апеляційному порядку визнаних ними фактичних обставини справи.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши наданий прокурором висновок експерта № 11 від 08.01.2023, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його умисні дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 є особою молодого віку, неодружений, раніше не судимий, проте, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працевлаштований.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком проти здоров`я людини.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також судом враховано думку потерпілого, який при призначенні покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, враховуючи відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставини, відомості про особу обвинуваченого, його майновий стан (непрацевлаштований), суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді у виді громадських робіт у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, що на переконання суду буде достатнім як для виправлення обвинуваченого, так і для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Даних про процесуальні витрати та речові докази матеріали кримінального провадження не містять.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

Підстав для обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти годин) громадських робіт.

Початок відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя