Справа № 204/4477/19
Провадження № 1-кп/204/99/23
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2023 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисника: ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
за участю потерпілої: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-04 березня 1996 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
-15 грудня 1993 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 215-3, ч. 3 ст. 42, ст. 44 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;
-30 вересня 1996 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 229-4, ч. 2 ст. 229-6, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-01 серпня 2002 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
-29 липня 2008 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
-20 серпня 2009 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
-26 лютого 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;
-10 березня 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;
-21 квітня 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч.1, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;
-19 травня 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;
-14.06.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КК України;
-05 листопада 2019 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-03 грудня 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-17 лютого 2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-08 квітня 2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
-24 червня 2020 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 395, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
-27 вересня 2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 213, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 30.06.2019 року близько 16.40 години, знаходячись в приміщенні супермаркету «Варус», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 67, побачив візок для продуктів, в якому знаходилась сумка, що належить раніше йому не знайомій потерпілій ОСОБА_6 , яка в цей час відійшла до вітрини з продуктами харчування, залишивши сумку без нагляду, при цьому у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, та він визначив майно, яке знаходилось у сумці потерпілої, як предмет свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 30.06.2019 року, близько 16.42 години, знаходячись в приміщенні торгівельного залу супермаркету «Варус», впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, наблизився до візка для продуктів, в якому знаходилась сумка потерпілої, та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, таємно, шляхом вільного доступу із сумки викрав чуже майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме: гаманець із шкірозамінювача чорного кольору, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 450 гривень, який в подальшому заховав до кишені одягнених на нього штанів.
Після цього, ОСОБА_5 з таємно викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпорядитись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 450 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щире каяття у вчиненому і повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Просив провести розгляд справи відповідно до ст.349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_6 надала суду покази про те, що 30.06.2019 року близько 16.40 години вона знаходячись в приміщенні супермаркету «Варус». Її сумка перебувала у візочку. Коли дивилася на продукти на вітрині, відволіклась і тому її сумка залишилась без нагляду. Коли повернулася, то зрозуміла, що її сумка відсутня. Вона викликала поліцію. Сумку їй повернули, тому претензій матеріального чи морального характеру вона до обвинуваченого немає. Просить суд призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого; висновок комісійної судової мистецтвознавчої експертизи № 413/455-475 від 28.02.2023 року; постановою про визнання речових доказів від 02 лютого 2023 року.
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КК України, оскільки свідчення ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме умисні дії, які виразилися у вчиненні закінченого замаху на контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, раніше неодноразово судимого, було призначено покарання з іспитовим строком, однак на шлях виправлення обвинувачений не став і продовжував вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, має постійне місце проживання, який не перебуваючого на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра, офіційно не працевлаштованого, який не має на утриманні малолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та позиції потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України суд враховує рецидив злочинів.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до вчинення умисних злочинів, про небажання ставати на шлях виправлення, а тому з метою попередження вчинення ним нових злочинів обвинуваченому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України виключно у виді позбавлення волі.
Беручи до уваги, що 27.09.2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 213, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст.358,ч.1 ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, а дане кримінальне правопорушення ОСОБА_5 було вчинено до постановлення попереднього вироку, то суд призначає покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість вчиненого кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено, крім того у суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання.
Це покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.
Таким чином, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, слід зарахувати строк відбування покарання за вироком Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 27.09.2021 року, починаючи з 27 вересня 2021 року.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 369-371, 373-376, 394 КПК України, суд,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2021 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по даному кримінальному провадженню судом не обирався.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, слід зарахувати строк відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2021 року починаючи з 27 вересня 2021 року.
- гаманець із шкірозамінювача чорного кольору з грошовими коштами в сумі 450 гривень (купюрами: дві купюри по 200 гривень, одна купюра 50 гривень, які передані згідно розписки потерпілій ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 ;
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1