Справа № 342/808/23
Провадження № 1-кп/342/136/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Городенка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 30.06.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Снятин Івано-Франківської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який проходить військову службу за контрактом на посаді заступника командира бойової машини-навідника-оператора 2 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти 1 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.125, ч.1 ст.309 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

До Городенківського районного суду Івано-Франківської області надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000071 від 30.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.125, ч.1 ст.309 КК України з реєстром матеріалів досудового розслідування та розпискою.

Ухвалою від 12.07.2023 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000071 від 30.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.125, ч.1 ст.309 КК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.125, ч.1 ст.309 КК України.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2022 №251 молодший сержант ОСОБА_3 призначений на посаду заступника командира бойової машини - навідника-оператора 2 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти 1 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 та зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення даної військової частини. Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України та Законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, проте 30.06.2023 близько 10.00 год ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю спільного із своєю дружиною ОСОБА_6 проживання по АДРЕСА_2 , на грунті сімейно-побутових відносин вчинив словесний конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_6 , під час якого застосував до останньої психологічне насильство, що виразилось у словесних образах потерпілої, погрозах фізичною розправою. В цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, після чого, реалізуючи свій протиправний намір 30.06.2023, близько 10.05 год, молодший сержант ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту, маючи на меті спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки для здоров`я останньої та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_6 два удари правою ногою в область лівого та правого стегна, один удар кулаком правої руки в область правого плеча та один удар правою ногою в область правої кисті, вчинивши кримінальний проступок, пов`язаний з домашнім насильством, внаслідок чого ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді синців правого плеча, лівого стегна та правої китиці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім цього, близько 19.30 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні житлової кімнати за місцем спільного із своєю дружиною ОСОБА_6 проживання по АДРЕСА_2 , на грунті сімейно-побутових відносин, повторно вступив у словесний конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_6 , під час якого ОСОБА_3 , маючи на меті спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки для здоров`я потерпілої та бажаючи їх настання, наніс останній один удар кулаком правої руки в область обличчя, два удари правою ногою в ділянку попереку та два удари правою ногою в область живота зліва та правої гомілки ОСОБА_6 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у виді синців спинки носа, поперекової ділянки, живота та правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою 30,0325 грама. Надалі, ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, маючи намір на його зберігання та споживання, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно, в порушення ст.ст. 7,12,25,27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», без передбачених дозволів, цілей та порядку, помістив придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою 30,0325 грама у паперові згортки, які зберігав по місцю свого проживання по АДРЕСА_2 для власних потреб, без мети збуту. У подальшому, 30.06.2023 о 21.57 год у ході проведення огляду в порядку ч.3 ст.233 КПК України за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 працівниками поліції виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою 30,0325 грама, який включено до списку №1 таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речових і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770.

Таким чином, ОСОБА_3 у сукупності обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.125, ч.1 ст.309 КК України,

Потерпілою від кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України є ОСОБА_6 .

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 подала заяву про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України, оскільки з ним примирилась та не має до нього жодних претензій. Просить закрити кримінальне провадження у цій частині.

Обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5 підтримали заяву потерпілої та просили закрити кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви потерпілої та закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст. 125 КК України підлягає закриттю у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення з наступних підстав.

Пунктом 1 ч.1 ст.477 КПК України визначено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст.125 КК України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно ч.4 ст.26 КПК України, відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

У постанові Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 647/1931/19 (провадження № 51- 174км20) наведено висновок про те, що злочин щодо особи, яка зазначена у частинах 2 та 3 статті З зазначеного Закону про домашнє насильство не завжди має вважатися злочином, «пов`язаним з домашнім насильством» в значенні пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України. При цьому Верховний Суд виходив з того, що Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», яким були внесені зміни до пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України, спрямований на реалізацію положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству (далі - Стамбульська Конвенція). Стамбульською Конвенцією домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації. Однак це жодним чином не свідчить про те, що міжнародні договори мали намір розглядати як «домашнє насильство» будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї, але яке зумовлене іншими причинами. Суд не має підстав вважати, що законодавець, приймаючи Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під терміном «домашнього насильства» мав намір визначити більш широке коло діянь, ніж міжнародне законодавство, на імплементацію якого він спрямований. Тому посилання лише на те, що потерпілим від злочину є член сім`ї обвинуваченого, недостатньо для того, аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну Стамбульською Конвенцією та законом, що ухвалено з метою її імплементації.

Для того, щоб обґрунтувати застосовність встановленого у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України виключення до конкретного випадку, обвинувачення має довести обставини, які свідчать, що потерпіла від інкримінованого злочину особа є у той же час і жертвою домашнього насильства.

Докази того, що інкримінований злочин пов`язаний з домашнім насильством, мають бути надані стороною обвинувачення, аби сторона захисту отримала можливість їх спростовувати. Необхідною умовою визнання судом злочину таким, що пов`язаний із домашнім насильством, є відображення цієї обставини у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) з встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо).

Докази існування ситуації домашнього насильства можуть міститися і в самих обставинах злочину, які доводять, що певний випадок насильства є проявом поведінки, характерної для домашнього насильства.

При вирішенні питання про застосування п. 7 ч. 1ст. 284 КПК України, суди мають розглянути докази, що стосуються ризику повторення злочину, існування загрози здоров`ю та безпеці потерпілого, поточного стану стосунків між потерпілим та обвинуваченим, наслідків продовження кримінального переслідування всупереч волі потерпілого, історії взаємовідносин, включаючи попередні випадки насильства тощо. Суд також має прийняти до уваги надані стороною обвинувачення відомості про заходи, що вживалися державними органами відповідно до Закону про домашнє насильство і результати цих заходів (постанова Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 647/1931/19 (провадження № 51-174км20)).

У заяві потерпіла ОСОБА_6 не зазначила, що є жертвою домашнього насильства.

Враховуючи вищенаведене та враховуючи думку учасників судового засідання, відсутність пред`явлення ОСОБА_3 обвинувачення саме такого, що пов`язане з домашнім насильством, заяву потерпілої, суд вважає, що в даному випадку обмеження, передбачене пунктом 7 частини першої статті 284 КПК України щодо закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, не застосовується, кримінальне провадження згідно з п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України здійснюється у формі приватного обвинувачення, а тому відмова потерпілої від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

За наведених обставин суд вважає, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, слід закрити.

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 26, ст.284, п.1 ч.1 ст.477 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Кримінальне провадження за № 0000071 від 30.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, продовжити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1