Справа № 953/3880/23
Провадження № 1-кс/953/6112/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000837 від 29.12.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування громадянин України ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України КК України, тобто порушенні законів та звичаїв війни, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 2 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03 липня 1954 року, ця Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни.

Згідно з ч. 1 ст. 4 зазначеної Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 зазначеної Конвенції, вона повинна застосовуватися з самого початку будь-якого конфлікту або окупації, зазначених у статті 2-й цієї Конвенції. На території сторін конфлікту застосування Конвенції припиняється після загального припинення бойових дій. На окупованій території застосування цієї Конвенції припиняється через рік після загального припинення бойових дій.

Згідно зі ст.ст. 27, 29 вказаної Конвенції, особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ. Сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

Відповідно до ст.ст. 31-33 вказаної Конвенції забороняється, зокрема: жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей; застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей. Колективні покарання, так само як і будь-які залякування чи терор, забороняються, пограбування забороняються.

Статтею 147 Конвенції передбачено, що серйозними порушеннями є дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року (далі Протокол ), заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб.

b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі;

e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Статтею 6 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року Україна підтверджує свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України.

Представниками влади і збройних сил російської федерації, всупереч міжнародному правопорядку, нехтуючи державним суверенітетом України, з 20 лютого 2014 року розпочато збройне вторгнення регулярних військ рф на територію України з метою зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У результаті указаних протиправних дій російською федерацією було тимчасово окуповано АР Крим, м. Севастополь, частини Донецької і Луганської областей України, де створені окупаційні адміністрації рф.

Окупація указаних територій не принесла бажаних результатів, а тому представниками влади і збройних сил російської федерації вирішено перейти до наступного етапу збройної агресії проти України, а саме до повномасштабного вторгнення на територію України із застосуванням збройних сил та інших військових формувань російської федерації.

З огляду на викладене, між державами РФ та Україна з 20 лютого 2014 року триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

24 лютого 2022 року о 5 годині збройними силами РФ здійснено пуски крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України та цивільним об`єктам, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У період із 5 години 24 лютого 2022 року та до цього часу підрозділи ЗС та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі та поранення цивільних осіб, у тому числі жінок і дітей, знищення та пошкодження сотень цивільних об`єктів.

У березні 2022 року збройні сили та інші військові формування російської федерації незаконно окупували територію міста Куп`янськ Харківської області. Маючи повний контроль над населеним пунктом, військовослужбовці збройних сил російської федерації переконались, що на території населеного пункту проживає цивільне населення, яке не бере участі у збройному конфлікті та не може чинити будь-якого супротиву волі окупантів, а також що на території міста та поза його межами не розміщені військові об`єкти та підрозділи Збройних Сил України.

Таким чином, військовослужбовці ЗС РФ, які контролювали територію міста Куп`янськ Харківської області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права, а керівництво частин, які окупували населені пункти, зобов`язані забезпечити дотримання норм міжнародного гуманітарного права їхніми підлеглими.

Крім того, представниками збройних сил та інших державних органів російської Федерації взято під контроль будівлі і споруди, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі.

Зокрема встановлено, що у період не пізніше червня 2022 року (точну дату та час встановити не виявилось можливим) представниками окупаційних органів влади на території Харківської області створено незаконний правоохоронний орган «Управление внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», та підпорядковані йому підрозділи.

Крім того, 18 липня 2022 року відповідно до наказу голови «Временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_7 «Временная гражданская администрация Харьковской области» перейменована на «Военно- гражданскую администрацию Харьковской области» (далі - «ВГА Харьковской области»), у зв`язку з чим вказаний незаконний правоохоронний орган «Управление внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области» як її структурний підрозділ змінив свою назву на «Управление внутренних дел Военно- гражданской администрации Харьковской области».

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час перебування на тимчасово окупованій території Харківської області у період часу не пізніше червня 2022 року (точне місце та час встановити не виявилось можливим), виник умисел направлений на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Встановлено, що з метою реалізації вищевказаного протиправного умислу, ОСОБА_6 протягом червня 2022 року надав добровільну згоду на призначення його начальником незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території, «Управление внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области» (далі - «УВД ВГА Харьковской областе»), В подальшому, у той же період часу керівництвом окупаційного органу владу, створеного на тимчасово окупованій території, ОСОБА_6 був призначений на посаду «исполняющего обязанности начальника Управлення внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области».

Далі, у період червня 2022 року у будівлі за місцем розташування «УВД ВГА Харьковской області» за адресою: Харківська обл., м. Куп`янськ, вул. Харківська, б. 14, голова «ВГА Харьковской области» ОСОБА_7 офіційно представив особовому складу вказаного незаконного правоохоронного органу ОСОБА_6 як «начальника УВД ВГА Харьковской области».

В подальшому, 11 липня 2022 року згідно указу голови «ВГА Харьковской области» № УГ-32/22 ОСОБА_6 присвоєно спеціальне звання «полковник поліції». 01 вересня 2022 року указом голови «ВГА Харьковской области» № УГ-77/22 ОСОБА_6 призначений на посаду «начальника Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области».

Установлено, що громадянин ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку за наступних обставин.

Так, 27.07.2022 року близько о 13:00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_6 перебуваючі в м. Куп`янськ Харківської області, яке на той час перебувало під контролем військовослужбовців ЗС РФ, разом з двома невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, приїхали на невстановленому в ході досудового розслідування транспортному засобі за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_8 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на порушення законів та звичаїв війни здійсненного за попередньою змовою групою осіб разом з двома невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.

Реалізуючи свій прямий умисел, діючи умисно, з корисливим мотивом з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_6 разом з двома невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, будучи кожен озброєний стрілецькою вогнепальною зброєю та одягнутими у військову форму, вийшли із невстановленого в ході досудового розслідування транспортного засобу та зайшли на територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 та покликали до себе власника домоволодіння, після чого через декілька хвилин на територію домоволодіння з будинку вийшла потерпіла ОСОБА_8 , її батько ОСОБА_8 та мати ОСОБА_9 .

Відразу діючи без розриву у часі ОСОБА_6 разом з двома невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, висловив усну вимогу передати йому транспортний засіб «Toyota Land Cruiser» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_8 , після відмови останньої вчинити вищевказані дії ОСОБА_6 почав себе вести агресивно та у порушення ст. 27 Конвенції та ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, з метою демонстрування своєї зверхності, приниження честі, спричинення насильства над життя та здоров`ям цивільного населення, задля залякування осіб, що перебували у на території домоволодіння, для подальшого пригнічення та подолання будь-якого супротиву, почав погрожувати застосувати вогнепальну зброю та почав погрожувати що забере потерпілу з собою, чим вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

В умовах що склались потерпіла ОСОБА_8 погрози сприйняла як реальну загрозу життю та здоров`ю та сказала своєму батьку ОСОБА_8 , у якого в той час були ключі від транспортного засобу потерпілої - «Toyota Land Cruiser» реєстраційний номер НОМЕР_1 ., віддати вказані ключі ОСОБА_6 , таким чином ОСОБА_6 порушив ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 та у порушення ст. ст. 27, 29, 31 - 33 Конвенції усвідомлюючи, що перед ним цивільна особа, на яку поширюються норми міжнародного гуманітарного права та яка не має можливості чинити опір, користуючись беззахисним станом ОСОБА_8 , відсутністю у неї можливості до самозахисту, проявив не гуманне ставлення до цивільної особи, що виразилось в акті насильства та залякування потерпілої, здійснив насильство над психічним станом потерпілої та погрожував вчинити насильство над життям, здоров`ям і фізичним станом.

Крім того, у порушення ст. ст. 27, 31 -33, 147 Конвенції здійснив пограбування майна цивільної особи, так як вищезазначене майно отримане в результаті розбійного нападу не може бути використане для досягнення воєнної мети, тобто порушив закони і звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення злочину, на транспортному засобі потерпілої та розпорядився пограбованим майном на власний розсуд, у подальшому використовував майно із цілями не пов`язаними з досягненням воєнної мети, а саме в особистих цілях пересувався по м. Куп`янськ Харківської області, приїздив на транспортному засобі до місць загального харчування та відпочинку (кафе та ін.) та до магазинів.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме: іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

09 серпня 2023 року слідчий відділу СУ ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_11 , про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

В обґрунтування клопотання слідчий також посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати абр спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному правопорушенні, вчинити інші кримінальні правопорушення. Так, підозрюваний на теперішній час переховується від органів досудового розслідування та суду та знаходиться на території РФ, тобто держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою ухилення від кримінальної відповідальності, за викликом слідчого не прибув, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким, тобто підозрюваний, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий просить врахувати, що наявні докази про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину є вагомими; підозрюваному, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк до дванадцяти років; вік та стан здоров`я не перешкоджають підозрюваному вчиняти злочини, перешкоджати виконанню завдань кримінального провадження та ухилятися від слідчого, прокурора і суду; ризик продовження злочинної діяльності є високим, оскільки ОСОБА_6 перебуває на окупованій території України і продовжує відкриту підтримку ЗС РФ. З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобіганню існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Прокурор просить розглянути клопотання за відсутності підозрюваного з тих підстав, що матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зважаючи на те, що місцезнаходження підозрюваного невідоме, за наявною інформацією останній перебуває на території держави-агресора, враховуючи тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років за вчинення особливо тяжкого злочину, у якому він підозрюється, переховування від органів досудового слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 оголошено в розшук.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Слідчим надані достатні відомості, які свідчать про перебування на цей час підозрюваного на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає наявними правові підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 193 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку про необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наступних підстав.

Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000837 від 29 грудня 2022 року.

22.07.2023 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 України, яке вручено останньому у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про виклик останнього відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України 23.07.2023 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Постановою слідчого управління ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 від 08 серпня 2023 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Надані стороною обвинувачення докази у їх обсязі свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, а саме: заява ОСОБА_8 , розписка ОСОБА_13 від 27.12.2022, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, рапорт старшого інспектора 1-го відділення УПК в Харківській області ДКП мНП України ОСОБА_14 від 13.02.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 14.02.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 14.02.2023; протокол огляду місця події від 15.03.2023 року; висновок експерта від 30.03.2023 №СЕ19/121-23/3831-АВ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.03.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.03.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 15.03.2023; протокол проведення слідчого експерименту від 24.04.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 24.04.2023; рапорт слідчого СУГУНП в Харківській області ОСОБА_17 від 19.05.2023; протокол огляду комп`ютерних даних від 19.05.2023; протокол слідчого експерименту від 19.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 12.07.2023 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2023; відповідь УКР ГУНП в Харківській області на доручення ст. 40 КПК України від 19.07.2023; протокол обшуку від 04.08.2023 року; рапорт від 03.08.2023 року від УКР ГУНП в Харківській області; довідка «Воєнний злочинець»; довідка «Миротворець».

Зазначені докази на думку слідчого судді не містять ознак очевидної недопустимості та неналежності та є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати абр спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному правопорушенні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному суд враховує його особистість, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчиненого в умовах воєнного стану та збройної агресії Російської Федерації. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, враховуючи ту обставину, що підозрюваному інкримінується співпраця з представниками РФ, на цей час він перебуває на тимчасово окупованій території України та знаходиться у розшуку, слідчим суддею не встановлено наявність будь-яких зв`язків підозрюваного з державою Україною, виходячи зі змісту формулювання обвинувачення, зокрема обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, ту обставину, що підозрюваний має зв`язки з представниками РФ, а також виходячи з обсягу зазначених слідчим на підтвердження обґрунтування підозри доказів, зокрема значної кількості свідків, враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершено, слідчим не проведені всі необхідні слідчі дії, направлені на отримання доказів, ту обставину, що підозрюваний має зв`язки з представниками РФ, суд вважає наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1,2, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, є виключними обставинами та у їх сукупності виправдовують тримання підозрюваного під вартою та свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Прокурором під час судового розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

При постановленні даної ухвали суд, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183, ч. 6 ст. 176 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави відносно ОСОБА_6 при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час дії воєнного стану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000837 від 29.12.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніше як через 48 годин з часу доставки до місця кримінального провадження забезпечити його доставку до слідчого судді Київського районного суду міста Харкова для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1