Справа № 159/4828/18 Провадження №11-кп/802/13/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області 29 січня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, в порядку ст.89 КК України не судимого,

засуджено за ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ухвалено обчислювати з дня ухвалення вироку.

Зараховано у строк покарання строк тримання ОСОБА_7 під вартою з 30.06.2018 по 28.01.2021 із розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 10211 (десять тисяч двісті одинадцять) грн. 87 коп. процесуальних витрат.

Вироком також вирішено долю речових доказів та питання щодо арешту на майно.

Так, ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 30 червня 2018 року в період часу з 12 год. 30 хв. по 12 год. 52 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у коридорі квартири на АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого на ґрунті особистих неприязних відносин конфлікту із співмешканцем матері ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час шарпанини шляхом умисного нанесення кухонним ножем одного сконцентрованого прямого проникаючого удару в передню поверхню грудної клітки зліва умисно вбив ОСОБА_12 .

У своїй апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, оскаржує вирок у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідністю призначеного судом покарання особі обвинуваченого і тяжкості кримінального правопорушення. Вважає, що судом першої інстанції не дотримано норм матеріального права при призначенні обвинуваченому покарання, що потягло застосування до нього явно недостатніх заходів примусу внаслідок м`якості. Поза увагою суду залишились характер та конкретні обставини вчиненого, що свідчать про підвищений ступінь його суспільної небезпечності та психічного ставлення обвинуваченого до вчиненого. Обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин проти життя та здоров`я особи, негативно характеризується, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку. Крім того, обвинувачений своєї вини у вчиненні злочину не визнав, пробачення в потерпілого у кримінальному провадженні не просив. Прокурор вважає, що застосоване до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років є явно несправедливим та м`яким за вчинений ним злочин. Посилаючись на вказані обставини, просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років. В решті вирок суду просить залишити без змін.

У доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції вірно встановивши фактичні обставини кримінального правопорушення, не в повній мірі виклав їх формулювання у мотивувальній частині вироку. Зокрема не зазначив мети вчинення кримінального правопорушення, яка зазначалась в обвинувальному акті та неповно виклав механізм заподіяння смерті потерпілому. А тому, прокурор також просить визнати доведеним формулювання обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України та викласти його наступним чином: « ОСОБА_7 , 30.06.2018 року в період часу з 12 год. 30 хв. по 12 год. 52 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у коридорі квартири на АДРЕСА_1 , яка належить його матері ОСОБА_11 , під час раптово виниклого на ґрунті особистих неприязних відносин конфлікту із співмешканцем останньої - ОСОБА_12 , усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи, що його дії можуть призвести до смерті потерпілого, бажаючи настання таких наслідків, під час шарпаними зі ОСОБА_12 з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, умисно наніс останньому кухонним ножем, якого тримав у правій руці, один сконцентрований прямий удар під кутом 90 градусів в область передньої поверхні грудної клітки зліва.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_7 , спрямованих на умисне позбавлення життя іншої людини, потерпілому ОСОБА_12 , згідно висновку експерта №138 від 17.08.2018 року, спричинено тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з пошкодженням висхідного відділу аорти, тампонати навколосерцевої сумки та гематомою середостіння, які за ступенем тяжкості стосовно живої особи за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_12 , який помер на місці».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 не погоджується з вироком суду, оскільки вважає, що він є незаконним, так як ухвалений з однобічним обвинувальним ухилом, дослідження доказів проведено не об`єктивно, чим грубо порушено вимоги чинного законодавства. Зазначає, що обвинувачений вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнає, оскільки докази, які досліджувались судом спростовують звинувачення в умисному вбивстві та вказують на наявність в його діях необхідної оборони, проте суд належної оцінки доказам не надав. Умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та смерті потерпілого ОСОБА_12 обвинувачений не мав, а тому його дії не є кримінально караними. Посилаючись на вказані обставини, просить вирок суду скасувати та виправдати обвинуваченого у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не погоджується з вироком суду, оскільки вважають його незаконним через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначають, що обвинувачений під час судового розгляду вини у вчиненні злочину не визнав, дав послідовні і вичерпні правдиві покази по усіх обставинах справи, які підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження і відповідають показанням свідків та експерта. Відомості, які були отримані під час допиту потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, судом першої інстанції оцінені частково, вибірково та неповно, а також спотворено, і їх частина залишилась поза увагою суду. Вказують також про те, що стороною захисту заявлялось клопотання про визнання відомостей отриманих під час допиту та проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 недопустимим доказом у зв`язку з її недієздатністю, однак судом було відмовлено, що захисники вважають неправильним. Не взято було до уваги рішення Турійського районного суду від 20.07.2020, яким визнано недієздатною ОСОБА_11 у зв`язку з психічною хворобою. Не зважаючи на це судом її покази були покладені в основу обвинувального вироку, однак їм не надано належної правової оцінки. Крім того, поза увагою суду та без належної оцінки у їх взаємозв`язку залишилися письмові й інші докази, а саме - висновки експертиз, довідки та відповіді з медичних закладів, а також компакт диск із записами із боді-камери працівника поліції. Вважають, приймаючи до уваги усі докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, суд першої інстанції прийшов до хибного, суперечливого і необґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Усі докази вказують про перебування обвинуваченого саме в стані необхідної оборони та відсутності перевищення меж необхідної оборони з його сторони. Посилаючись на вказані обставини, просять оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, - у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Захисники також просять дослідити докази на які вони посилаються в апеляційній скарзі, дослідити показання потерпілого, свідків та експертів шляхом прослуховування дисків на яких містяться записи судових засідань, призначити додаткову судово-медичну експертизу.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав основні доводи апеляційних скарг та доповнень, сторону обвинувачення та сторону захисту, які кожен окремо підтримали свої скарги та заперечили інші, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Змістом оскаржуваного вироку стверджується, що судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Оцінивши у сукупності та взаємозв`язку досліджені у кримінальному провадженні докази та даючи їм юридичну оцінку, суд першої інстанції дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до такого висновку суд першої інстанції дійшов дослідивши та проаналізувавши:

Показання самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України не визнав і, окрім іншого, показав суду, що дійсно мав місце конфлікт між ним та ОСОБА_12 , який являвся співмешканцем його матері. Окрім іншого показав і про те, що коли він перебував у квартирі разом із матір`ю та її співмешканцем, то він (ОСОБА_11) пішов у зал аби забрати свої речі і коли нахилився до коробки, то відчув різкий біль поміж ніг в ділянці статевого органу, від чого ж впав на підлогу. При цьому, ОСОБА_12 почав наносити йому удари ногами. На шум із сусідньої кімнати прибігла матір, яку ОСОБА_12 схопив обома руками за шию та штовхнув у бік вхідних дверей, від чого вона впала обличчям донизу на підлогу біля дивану. Піднявшись він підійшов до матері аби допомогти піднятися і їй, однак, при цьому не помітив куди зник ОСОБА_12 . Вже стоячи на коліні, почав піднімати матір і саме в цей час відчув різкий біль у правій частині грудної клітки та упав на матір. Піднімаючись знову ж відчув біль у боку, а ОСОБА_12 штовхнув його ногою ззаду від чого він знову ж упав на матір. Коли піднявся, то повернувся до ОСОБА_12 коли й помітив на собі кров з правої сторони. В цей час ОСОБА_12 стояв до нього обличчям та розмахував ножем, який був у правій руці. У зв`язку з цим, він вирішивши захищатись схопив праву руку ОСОБА_12 з ножем своєю лівою рукою трохи вище зап`ястя, а правою, - охопив кулак із ножем, та намагався викрутити руку із ножем ліворуч назовні аби відібрати ніж. Проте, ОСОБА_12 охопив своєю лівою рукою його праву руку і в них почалась боротьба, під час якої ОСОБА_12 намагався силоміць направити лезо йому в груди, то вивернути руку з ножем у свою сторону аби подолати його супротив. Вивертаючи руку ОСОБА_12 із ножем, його ліва рука чи то зісковзнула на лезо, чи він був змушений перехопити ніж за лезо (точно пригадати не може). Саме таким чином він лівою рукою тримав за лезо біля рукояті ножа, яку ОСОБА_12 тримав правою рукою і вони продовжували боротьбу за ніж. Під час боротьби за ніж кожен з них штовхав ніж в різні сторони (від себе, до себе, вліво, вправо) намагаючись вирвати його з рук іншого. В якийсь момент він (ОСОБА_11) відчув, що порізав пальці й через біль послабив руку, якою тримався за ніж. Через біль від порізу він послабив супротив, а ОСОБА_12 в цей час силоміць потягнув ніж до себе у зв`язку з чим ніж наполовину потрапив йому в груди, оскільки половина леза була у його лівій руці. У цей час його права рука охоплювала його правий кулак із ножем, а ліва рука ОСОБА_12 охоплювала зверху його кисть. Після цього руки ОСОБА_12 ослабли, а він потягнувши за його руку, витягнув ніж з грудей. При цьому руки ОСОБА_12 опустилися, а ніж залишився в нього (ОСОБА_11) в лівій руці, який він тримав за лезо біля рукояті. Вся боротьба за ніж тривала до пів хвилини. Перехопивши ніж у праву руку, не розуміючи, що сталося, вибіг із квартири та побіг униз по сходах, а ОСОБА_12 залишився стояти, обіпершись об стіну. На сходах біля другого поверху стояла матір, яка побачивши його з ножем, вибігла на вулицю. По дорозі назад ніж викинув за сміттєпровід. Коли повернувся до квартири, то побачив нерухомого ОСОБА_12 , який лежав на підлозі. На кухні випив 50 грам грілки, які ОСОБА_12 налив йому перед тим. Після цього, зателефонував у поліцію, просив викликати швидку потерпілому.

Показання свідка ОСОБА_11 - матір обвинуваченого, яка показала, що проживає в кв. АДРЕСА_2 . Разом із нею до дня смерті проживав її співмешканець ОСОБА_12 , який допомагав їй по господарству, у тому числі робив ремонт, облаштував кладовку в підвалі будинку, допомагав доглядати дочку. Періодично із інтернату вона забирала дочку ОСОБА_13 з інвалідністю. Має ще двох синів, серед них - обвинуваченого, який часто конфліктує із нею через квартиру, співвласником якої він є. Конфлікти із сином виникали у неї й раніше, в ході яких він завдавав їй тілесні ушкодження, однак вона, як мати, пробачала його. У день, коли сталася подія, у квартирі знаходилися вона, дочка ОСОБА_13 та співмешканець. Зранку до квартири прийшов її син ОСОБА_7 , він став грюкати у двері, намагаючись їх відчинити. Замок у вхідних дверях вона замінила, оскільки ОСОБА_7 часто приводив у квартиру своїх товаришів. Через деякий час прибули поліцейські, яких викликав ОСОБА_12 , а також підійшов і ОСОБА_7 з рюкзаком та повідомив, що хоче взяти посуд. Забравши коробку з посудом, ОСОБА_7 разом із поліцейськими вийшли із квартири. Через деякий час ОСОБА_7 знову ж повернувся у квартиру, зайшовши через відчинені двері. На кухні син разом із ОСОБА_12 вживали спиртні напої (горілку) і вона також з ними випила чарку. Зазначила, що напередодні вживала пиво. Згодом вона з дочкою лежали на ліжку у спальній кімнаті, а ОСОБА_12 перебував чи то на балконі чи в коридорі. ОСОБА_7 з коридору почав кричати на неї, звинувачуючи у тому, що нібито вона зареєструвала місце проживання ОСОБА_12 у квартирі. ОСОБА_7 підбіг до ліжка та став її душити руками за шию, наносити удари в плечі і спину. ОСОБА_12 намагався припинити такі дії сина, перебуваючи у коридорі, просив ОСОБА_7 відійти від неї. Обвинувачений перемістився до ОСОБА_12 й між ними зав`язалася шарпанина, почали «цапатися». Бачила, як під час шарпанини ОСОБА_12 упав обличчям донизу, коли підвівся, то помітила на лобі у нього синець. Згодом ОСОБА_12 вигукнув їй, щоб вона тікала з квартири і те, що обвинуваченому він сам «дасть ради». Саме коли та хто з них двох узяв ножа на кухні вона не бачила, як і не бачила того, хто кому наносив удари ножем. Коли вибігала з квартири, то ОСОБА_12 стояв спиною до кухні, а ОСОБА_7 боком до останнього й обличчям до туалетної кімнати. За нею у момент коли вона бігла із криками про допомогу по сходах вниз, із ножем біг ОСОБА_7 . Одяг сина був закривавлений, чи був він одягнутий зверху пояса не пам`ятає. Добігши до другого поверху, він повернувся назад, а вона вибігла на вулицю. У квартиру піднялася разом із поліцейськими, де бачила мертвого ОСОБА_12 , який лежав на підлозі обличчям донизу.

Такі ж показання ОСОБА_11 надала відтворивши обставини на місці події в ході проведення слідчого експерименту 04.07.2018.

Показання потерпілого ОСОБА_14 - брат потерпілого ОСОБА_12 , який показав суду, що він періодично по вихідних спілкувався із братом по телефону. Зателефонувавши 30 червня 2018 року до брата, почув від невідомої особи про його смерть. Він знає, що ОСОБА_12 спочатку жив у селі, а пізніше розповідав, що проживає у м.Ковель, однак з ким і де, не повідомляв. Під час однієї із телефонних розмов навесні 2018 року брат казав, що працює по господарству, знаходиться у підвалі будинку, майструє якісь полички. Про свої особисті відносини із співмешканкою йому не розповідав. Додав, що із ОСОБА_11 він не знайомий, вперше побачив у кабінеті слідчого, при цьому її мова була несистемна, беззв`язна.

Показання свідка ОСОБА_15 , який надав покази про те, що він як поліцейський Ковельського ВП ГУПН в один із днів вранці (між 7-8 годинами) виїжджав за викликом щодо факту конфлікту обвинуваченого із матір`ю. Коли прибули на місце, то двері квартири відкрила матір ОСОБА_7 , а останнього в квартирі не було. Із телефонного дзвінка до ОСОБА_7 стало відомо, що він в аптеці. Після приходу ОСОБА_7 повідомив, що хоче забрати особисті речі (каструлю, посуд), на що його матір жодних заперечень не висловила. Винісши коробку із посудом, ОСОБА_7 поставив її між 5 і 4 поверхами, пояснюючи тим, що через болі в спині спочатку знесе рюкзак на вулицю, а потім - коробку. У службовому автомобілі він відібрав у ОСОБА_7 пояснення. Останній був схвильований, нервовий, збуджений, повідомив, що уже не має потреби повертатися у квартиру.

Показання свідка ОСОБА_16 (поліцейський), який показав, що отримавши повідомлення від чергового про те, що матір обвинуваченого просить допомоги виїхав на місце події. У під`їзді зустрів заявницю у крові, із зсадинами на шиї і обличчі, порізами на руках, яка повідомила, що її душив син. Піднявшись до квартири, стукали у вхідні двері хвилин 10-15, проте двері ніхто не відкривав. Згодом двері відкрив обвинувачений, який перебував у шортах з голим торсом, став на коліно і сказав: «Я не хотів, це була самооборона». Після цього, на обвинуваченого були одягнені кайданки. У квартирі виявили труп особи чоловічої статі, викликали швидку допомогу. При цьому, ОСОБА_7 пояснював, що виникла сутичка через матір, яку він захищав. З місця події обвинуваченого доставили до лікарні, де останній повідомив про місце знаходження ножа, яким заподіяно тілесні ушкодження, а саме, що ніж знаходиться за сміттєпроводом між поверхами.

Показання свідка ОСОБА_17 - лікар швидкої допомоги, який надав суду покази про те, що він прибув на виклик поліції про ножове поранення за адресою: АДРЕСА_3 . На сходах їх зустріла схвильована жінка зі словами «він вдарив вітчима ножем», а працівник поліції та обвинувачений перебували на сходовому майданчику біля квартири. При огляді особи чоловічої статі, який лежав в квартирі у калюжі крові головою до входу на животі обличчям донизу, констатували його смерть. На руках, обличчі ОСОБА_7 знаходилася кров, а на грудній клітці, китицях рук були наявні порізи. Про виявлені в ОСОБА_7 тілесні ушкодження повідомили поліцію. При цьому, ОСОБА_7 повідомляв працівникам поліції, що вітчим ображав його матір, заступившись за неї, він вирвав ножа і вдарив.

Показання свідка ОСОБА_18 , яка є колишньою дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 і, яка показала, що останній зловживав спиртними напоями, безпричинно бив свою матір. Довго із обвинуваченим жити вона не могла, так як останній ображав її, бив, у догляді за дитиною не допомагав. Про смерть ОСОБА_12 дізналася від ОСОБА_11 , яка й повідомила, що: « ОСОБА_7 порізав дядька і за мною біг».

Показання свідка ОСОБА_20 , яка проживає у одному будинку із ОСОБА_11 і, яка показала суду, що часто бачила останню із дочкою-інвалідом на вулиці. Дочка завжди була охайно одягнута, матір дбайливо ставилася до дитини. Самого обвинуваченого зустрічала рідко (приблизно 1 раз в 1-2 місяці).

Показання свідка ОСОБА_21 - житель однієї із квартир на АДРЕСА_4 , який показав, що матір обвинуваченого ОСОБА_11 знає давно, оскільки раніше працював з нею на одному заводі. Знає її як нормальну, порядну жінку. Часто бачив її з дочкою, до якої остання ставилася дбайливо. Обвинуваченого також бачив за вказаною адресою. Близько півтора-два роки тому коли ОСОБА_11 із співмешканцем привезли до будинку будівельні матеріали для ремонтних робіт, то просила у нього допомогти занести мішок у квартиру на п`ятий поверх. Також одного разу просила його відремонтувати розетку.

Показання свідка ОСОБА_22 - батько обвинуваченого, який показав суду, що у шлюбі з ОСОБА_11 народилося троє дітей: два сина, у тому числі обвинувачений, і дочка. На даний час з ОСОБА_11 розлучений. За станом здоров`я ОСОБА_11 не дбала про дітей, тому сини проживали з ним та його новою сім`єю, а дочка у зв`язку із психічним захворюванням була поміщена в інтернат. ОСОБА_11 ще з дитинства ОСОБА_7 обіцяла подарувати йому квартиру. Через квартиру в обвинуваченого з матір`ю часто виникали конфлікти. Додав, що ОСОБА_11 періодично їздила в Республіку Польща на заробітки, за отримані кошти зробила ремонт у квартирі на АДРЕСА_4 . Вона має складний характер, дуже емоційна.

Показання свідка ОСОБА_23 - мачуха обвинуваченого, яка показала, що з 2006 року разом із ОСОБА_22 , його сином - ОСОБА_7 , проживали у смт.Турійськ. ОСОБА_7 не вистачало уваги матері, тому вона намагалася бути йому другом. Чоловік самостійно утримував і виховував синів, дочка-інвалід спочатку проживала з матір`ю, а згодом - в інтернаті. Після одруження обвинувачений проживав у батьків дружини, а пізніше у м.Ковелі, часто приїжджав на вихідні в смт.Турійськ. Життя із дружиною в ОСОБА_7 не склалося, остання не дозволяла йому бачитися із дочкою. ОСОБА_7 матеріально допомагав дружині утримувати дочку. Вона особисто тричі від його імені перераховувала кошти для дитини, однак його дружина була проти такої допомоги, мотивуючи неотриманням у зв`язку з цим матеріальної допомоги від держави. Вона особисто з ОСОБА_11 не спілкується, оскільки остання є дуже емоційною людиною із складним характером.

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , окрім вищенаведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що містяться у наступних доказах:

Протоколі огляду місця події від 30.06.2018, який підтверджено огляд приміщення квартири АДРЕСА_2 , де відбились події між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . В ході його проведення у коридорі, який веде на кухню, на підлозі виявлено труп особи чоловічої статі, який лежить на спині, головою до виходу, ногами - в напрямку кухонної кімнати. На лицевій стороні одягнутої на трупі футболці зеленого кольору на відстані 13,5 см від краю зрізу коміру виявлено отвір з нерівними краями та загостреними кінцями на боках, зверху та знизу навколо якого плями бурого кольору, від якої відходить пляма донизу, а також до лівого плеча. На сорочці на відстані 20 см від краю коміру та 3,5 см від бокового зрізу ліворуч виявлено отвір трикутної форми, краї якого забруднені речовиною бурого кольору, зверху та донизу отвору виявлено плями бурого кольору. В ділянці лоба трупа зліва наявне садно, в ділянці грудної клітки зліва по білягрудинній лінії в другому міжребер`ї - горизонтальна рана. На підлозі в коридорі ліворуч від трупа виявлено дві плями бурого кольору. На підлозі коридору, яка облаштована керамічною плиткою, при вході за 90 см від порогу виявлено сліди бурого кольору, схожі на кров. У кухні на підлозі біля краю першої від входу тумби виявлено згорток туалетного паперу, забруднений речовиною бурого кольору. У верхній другій по рахунку тумбі на першій полиці знизу - стакан із залишком рідини прозорого кольору із різким запахом алкоголю. На кишені фартуха зелено-білого кольору, що на стільці у кухні, виявлено пляму бурого кольору. На сходинковій площадці між 2 і 3 поверхом, в туалетній кімнаті квартири на дальній стіні навпроти входу виявлено плями бурого кольору. Між 4 і 5 поверхами за сміттєпроводом виявлено кухонний ніж, на клинку якого - плями речовини бурого кольору.

Протоколі огляду місця події від 30.06.18 з якого вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 вилучено чоловічі шорти білого кольору із квітковим малюнком. На шортах наявні численні плями речовини бурого кольору, схожої на кров, переважно з правого боку зверху донизу.

Висновку №138 від 17.08.2018 з якого вбачається, що на тілі трупа ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з пошкодженням висхідного відділу аорти та тампонади навколосерцевої сумки та гематомою середостіння, що утворилися від дії плаского колюче-ріжучого предмета, типу клинка ножа з лезом і обушком, не виключається можливість від удару кухонним ножем; а також синця грудної клітки справа по передній поверхні та садна лоба зліва, що утворилися від дії тупого твердого предмета, можливо від ударів руками людини в час, вказаний в постанові. За ступенем тяжкості стосовно живої особи проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з пошкодженням висхідного відділу аорти та тампонадою навколосерцевої сумки і гематомою середостіння відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Синець грудної клітки справа та садно лоба зліва - легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_12 настала від проникаючого колото-різаного пошкодження грудної клітки зліва з пошкодженням висхідного відділу аорти та з розвитком тампонади серця кров`ю. По тілу ОСОБА_12 було нанесено колото-ріжучим предметом один прямий удар під кутом 90 градусів, тупим предметом - не менше двох ударів. У крові ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в кількості 3,02 проміле, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

Висновку експерта №138 від 13.08.2018, яким встановлено наявність у ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді обширного синця обличчя зліва з переходом на ліву бокову поверхню шиї, множинних саден лівого крила носа та лівої щоки, синця правої щоки, множинних синців правої верхньої кінцівки, синця лівого плеча та синців в ділянці лівої та правої лопаток, що утворилися від дії тупого твердого предмета (предметів), не виключається можливість від здушування руками людини за шию та ударів руками людини по обличчю, кінцівках та тулубу в час, вказаний в ухвалі суду. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження відносяться до категорії легких та легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. По тілу ОСОБА_11 було нанесено не менше восьми ударів.

Довідці травматологічного пункту Ковельської ЦРЛ №4359 від 30.06.2018 відповідно до якої ОСОБА_11 поступила о 17 год. 15 хв. в стані алкогольного сп`яніння із діагнозом: забій м`яких тканин, підшкірна гематома обличчя.

Висновку №148 від 24.07.2018 з якого вбачається, що за результатами судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення передньої поверхні грудної клітки справа, різаних ран 3-го пальця лівої кисті, що утворилися від дії предмета, що має колюче-ріжучі властивості, можливо внаслідок ударів ножем в час, вказаний в ухвалі слідчого судді та в медичній документації, і за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. По тілу ОСОБА_7 було нанесено не менше трьох ударів. За даними медичної документації на тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, пов`язаних із ударом ногою в пах, не виявлено. За даними медичної карти №7272-1403 стаціонарного хворого ОСОБА_7 на момент поступлення останнього на стаціонарне лікування 30.06.2018 о 14 год. 02 хв. в крові виявлено 0,7 проміле етилового спирту, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння. Не виключається можливість отримання вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 внаслідок завдання ударів ножем самому собі.

Висновку експерта №101/351 від 16.08.2018 відповідно до якого за результатами проведеної судової комплексної імунологічної та дактилоскопічної експертизи на наданому на дослідження ножі, вилученому 30 червня 2018 року під час проведення огляду місця події в АДРЕСА_1 між 4 і 5 поверхами під`їзду поруч із сміттєпроводом, виявлено кров людини, яка може походити від ОСОБА_12 . Походження даної крові від ОСОБА_7 виключається. На поверхні ножа слідів пальців та долонних поверхонь рук не виявлено.

Висновку експерта №100 від 15.08.2018 з якого вбачається, що за результатами проведеної судової імунологічної експертизи установлено, що кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ0, кров потерпілого ОСОБА_12 - до групи В (III) з ізогемаглютиніном анти-А системи АВ0. При цьому, на наданих експерту об`єктах, вилучених 30 червня 2018 року в ході огляду місця події, а саме згортку паперу світло-сірого кольору, футболці та сорочці ОСОБА_12 , фартусі (згідно ухвали - передник), покривалі (згідно ухвали - килим-покривало), фрагменті зі шпалер із санвузла, фрагменті марлевої серветки зі змивом з підлоги площадки між 2 і 3 поверхами та зішкрібі із підлоги у коридорі виявлено кров. На фрагментах марлевої серветки зі змивами з правої та з лівої руки ОСОБА_12 крові не виявлено. Виявлена кров на згортку паперу світло-сірого кольору, сорочці у клітинки ОСОБА_12 , фартусі, покривалі, фрагменті шпалер із санвузла, фрагменті марлевої серветки зі змивом з підлоги площадки між 2 і 3 поверхами та зішкрібі із підлоги у коридорі, на шортах ОСОБА_7 , сорочці та шортах ОСОБА_11 може походити від ОСОБА_7 . Походження даної крові від ОСОБА_12 виключається. Виявлена кров на футболці зеленого кольору ОСОБА_12 , сорочці у клітинку ОСОБА_12 , покривалі може походити від ОСОБА_12 . Походження даної крові від ОСОБА_7 виключається.

Відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, та протоколі огляду диска із вказаним записом з яких установлено, що запис здійснюється із нагрудної камери поліцейського 30 червня 2018 року о 12 год. 50 хв. 40 с. Попереду йде босоніж ОСОБА_11 , одягнена у світлого кольору сорочку та шорти, що з передньої верхньої правої сторони забруднені у речовину червоного кольору. Вхідні двері квартири до якої підійшла жінка, зачинені. Поліцейські стукають у вхідні двері квартири із проханням відчинити, однак ніхто не відчиняє. На іншому, розміщеному на даному диску файлі, що датований 30.06.2018 о 12 год. 55 хв. 03 с. зафіксована ОСОБА_11 на сходовому майданчику перед вхідними дверима у квартиру. У розмові з поліцейськими вона повідомила, що хтось її душив і бив. При цьому, один із поліцейських продовжує стукати у вхідні двері квартири, однак ніхто не відчиняє. На іншому файлі, датованому 30.06.2018 13 год. 01 хв. 19 с. зображено ОСОБА_7 , одягнутого у шорти червоно-білого кольору зі слідами речовини бурого кольору. Шкіряний покрив його грудної клітки справа та правої руки від зап`ястя до ліктьового суглоба забруднений у речовину бурого кольору. При цьому, ОСОБА_7 повідомляє, що це був самозахист.

Протоколі огляду речі від 30.07.2018, та записі аудіоінформації з системи запису та прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які надходять до ГУНП у Волинській області за телефоном «102» засобами програмного забезпечення CallWay Contact, з яких вбачається, що 30 червня 2018 року о 12 год. 36 хв. зафіксовано виклик на лінію 102 ОСОБА_11 на АДРЕСА_1 . Того ж дня о 12 год. 52 хв. зафіксовано виклик на лінію 102 ОСОБА_7 , в якому останній повідомив про завдання йому співмешканцем матері ножового поранення у груди ножем при сімейних обставинах та просив викликати швидку допомогу. При цьому, обвинувачений зазначив, що до квартири уже під`їхали працівники поліції, однак він боїться відчинити двері зі страху за своє життя. На запитання оператора категорично заперечив факт нанесення ним потерпілому тілесних ушкоджень, зазначивши, що він, можливо, втратив свідомість чи «притворяється». Крім цього, на питання оператора про те, чи він вдарив потерпілого, ОСОБА_7 зазначив: (пряма мова) «Ні, я вибігав якраз, я ж Вам говорю, і мама вибігла, бо він на мене накинувся з ножем. Мама злякалася, побігла до сусідів. Я побіг за мамою, а він мені ножа встромив та… у груди». Вказав, що не може впустити матір у квартиру, бо у неї хворе серце.

Протоколі огляду речі від 04.07.2018 відповідно до якого оглянуто належний ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Нокіа», ІМЕІ НОМЕР_1 , і під час перегляду історії телефонних дзвінків виявлено, що з цього засобу зв`язку 30 червня 2018 року о 12 год. 35 хв. здійснено дзвінок на лінію 102.

Відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність, для правильної кваліфікації дій особи, яка обвинувачується в умисному вбивстві іншої людини необхідно ретельно дослідити мотив вчинення злочину, завдяки чому розмежовуються склади кримінальних правопорушень, передбачених статтями 115-119 КК України, а також визначається ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення та індивідуалізується покарання.

В судовому засіданні апеляційного суду, як і в суді першої інстанції ОСОБА_7 та його захисники заперечували причетність обвинуваченого до умисного вбивства ОСОБА_12 та відповідно кваліфікації його дій за ч.1 ст.115 КК України.

Перевіряючи такі доводи сторони захисту апеляційний суд зазначає наступне.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду кримінального провадження, перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, ухвалою апеляційного суду від 01.09.2022 на підставі ст.ст.333, 240 КПК України, органу досудового розслідування було доручено провести слідчий експеримент за участі обвинуваченого ОСОБА_7 з метою перевірки його показів, наданий в судовому засіданні.

Слід також зазначити, що слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_7 , а на час проведення досудового розслідування - з підозрюваним ОСОБА_7 , не проводився.

З дослідженого апеляційним судом протоколу проведення слідчого експерименту від 19.10.2022 та доданого до нього диску з відеозаписом вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 на слідчому експерименті фактично повідомив обставини аналогічні тим, що й показав в судовому засіданні, які викладені вище. Слідчий експеримент проведений в присутності двох понятих та спеціаліста - судмедексперта ОСОБА_24 .

З метою експертної оцінки обставин встановлених в ході проведеного 19 жовтня 2022 року слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_7 , за клопотаннями сторони обвинувачення та сторони захисту, ухвалою Волинського апеляційного суду від 05.12.2022 було призначено додаткову судово-медичну експертизу, за результатами якої експертом ОСОБА_24 складено два відповідні висновки №47 (початок 19.04.2023, кінець 28.04.2023), та №138-А - додаткова (початок 19.04.2023, кінець 28.04.2023), які на думку апеляційного суду є науково обґрунтованими і піддавати їх сумніву підстав у суду немає.

У висновку експерта (експертиза трупа) №138-А - додаткова (початок 19.04.2023, кінець 28.04.2023), зроблений висновок про те, що не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого колото-різаного пошкодження грудної клітки зліва з пошкодженням висхідного відділу аорти та з розвитком тампонади серця кров`ю у громадянина ОСОБА_12 (висновок експерта №138 від 17.08.2018) за обставин повідомлених ОСОБА_7 під час його допиту та при проведенні слідчого експерименту 19.10.2022.

Окрім того, звисновку експерта №47 (початок 19.04.2023, кінець 28.04.2023) вбачається, що не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у вигляді ножового поранення передньої поверхні грудної клітки справа, різаних ран третього пальця лівої кисті у ОСОБА_7 (висновок експерта №148 від 24.07.2018) за обставин повідомлених ним під час його допиту та під час проведення слідчого експерименту за його участю 19.10.2022.

Визнаючи ОСОБА_7 винним в скоєнні умисного убивства, тобто з прямим умислом, місцевий суд виходив з того і прописав це у вироку, що обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у коридорі квартири, під час раптово виниклого на ґрунті особистих неприязних відносин конфлікту із співмешканцем матері ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , під час шарпанини шляхом умисного нанесення кухонним ножем одного сконцентрованого прямого проникаючого удару в передню поверхню грудної клітки зліва умисно вбив ОСОБА_12 .

Виходячи з цього висновку у вироку, колегія суддів апеляційного суду, враховуючи відсутність безпосередніх свідків вказаних обставин і, зокрема самого нанесення удару ножем, який фактично став причиною смерті, виходить із наявних у кримінальному провадженні доказів та встановлених в ході апеляційного суду обставин.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного пошкодження грудної клітки зліва з пошкодженням висхідного відділу аорти та з розвитком тампонади серця кров`ю ОСОБА_12 отримав в результаті боротьби за ніж між ними, знайшло своє підтвердження у висновку експерта (експертиза трупа) №138-А - додаткова, згідно якої не виключається можливість утворення таких тілесних ушкоджень за обставин повідомлених ОСОБА_7 під час допиту та при проведенні слідчого експерименту 19.10.2022.

При цьому, своє підтвердження знайшли і показання обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: 1) ножового поранення передньої поверхні грудної клітки справа; 2) різаних ран третього пальця лівої кисті, утворились за обставини повідомлених ОСОБА_7 під час його допиту та при проведенні слідчого експерименту 19.10.2022, а саме: перше - заподіяне ОСОБА_12 , а друге - в результаті боротьби за ніж між ними (висновок експерта №47).

Водночас слід зазначити, що експерт ОСОБА_24 , який проводив вищевказані експертизи брав безпосередню участь при проведенні слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_7 , в ході якого ставив останньому необхідні для нього уточнюючі запитання.

Аналізуючи наявні в матеріалах висновки судово-медичних експертиз та зміст показань експерта, колегія суддів вважає безпідставними твердження експерта ОСОБА_24 у висновку №138 від 17.08.2018 щодо не виключення можливості отримання ОСОБА_7 виявлених у нього тілесних ушкоджень самому собі, оскільки, як вбачається із звукозапису судового засідання, при наданні показань, цей експерт з цього приводу вказав, що це лише його припущення. Він також висловив припущення, що такі тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок боротьби між обвинуваченим та потерпілим.

Згідно висновку експерта №138 від 17.08.2018 щодо тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 було проведено зовнішнє та внутрішнє дослідження трупа із врахуванням відомих обставин справи, а згідно висновку №148 від 24.07.2018 щодо тілесних ушкоджень в обвинуваченого ОСОБА_7 - проведено за даними медичної картки стаціонарного хворого, на відміну від додаткових судово-медичних експертиз №138-А-додаткова та №47, які були проведені з врахуванням висновків встановлених попередніми експертизами та наданих показань обвинуваченим і результатів проведеного слідчого експерименту, що на думку апеляційного суду свідчить про їх більшу повноту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів бере до уваги такі висновки додаткових експертиз, які фактично беззаперечно підтверджують показання обвинуваченого з приводу фактичних обставин кримінального провадження.

Таким чином, оцінивши усі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, які, як вбачається здобуті у передбаченому кримінально процесуальним законом порядку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_7 було вчинено вбивство ОСОБА_12 , однак його дії за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство кваліфіковано не вірно, оскільки вони підпадають під кваліфікацію за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність, з огляду на наступне.

Так, ч.1 ст.115 КК передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

На відміну від умисного вбивства, специфіка вбивства з необережності, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.119 КК України, полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Тобто, вбивство з необережності має місце лише при поєднанні усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання його суспільно небезпечних наслідків.

Колегія суддів апеляційного суду, обґрунтовуючи свої висновки щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.119 КК України, зазначає про відсутність в діях обвинуваченого, які полягали у боротьбі за ніж з ОСОБА_12 , умислу на вчинення саме умисного вбивства, оскільки він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння та самовпевнено чи недбало ставився до настання його суспільно небезпечних наслідків.

Також на підтвердження своїх висновків, апеляційний суд враховує поведінку самого потерпілого ОСОБА_12 , яка передувала виниклому конфлікту, а також поведінку обвинуваченого після злочину, який залишився на місці події, зателефонував у поліцію, повідомив про те, що сталось та просив викликати швидку допомогу. При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений під час досудового розслідування, на слідчому експерименті та в судовому засіданні надавав аналогічні показання, які апеляційний суд вважає цілком послідовними та правдивими з урахуванням інших матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що в діях ОСОБА_7 наявна вина у формі необережності, зокрема у вигляді злочинної недбалості чи самовпевненості, з тих мотивів, що обвинувачений будучи набагато молодшим за ОСОБА_12 , який при цьому перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, повинен був і міг передбачити, що боротьба за ніж великого розміру біля життєво важливих органів, може призвести до отримання потерпілим тілесного ушкодження, та як наслідок цього - настання смерті останнього.

За положеннями ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Виходячи з наведеного колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України «Умисне вбивство» на ч.1 ст.119 КК України «Вбивство, вчинене через необережність».

При цьому, показання свідка ОСОБА_11 апеляційний суд вважає такими, що жодним чином не підтверджують винуватості ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства, оскільки вона хоча і була очевидцем на початку конфлікту між обвинуваченим та ОСОБА_12 , який не заперечується і самим обвинуваченим, однак, як вона сама ж показала суду, не бачила коли і хто з них взяв ніж та чи наносились ним удари.

Показання потерпілого та інших свідків у кримінальному провадженні на думку колегії суддів також як не підтверджують так і не спростовують винуватості обвинуваченого в умисному вбивстві, оскільки ніхто із них не був очевидцями самого конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .

Усі інші письмові докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджувались судом підтверджують наявність конфлікту між обвинуваченим та ОСОБА_12 , характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, як у потерпілого так і в обвинуваченого, спосіб їх нанесення, наслідки від них, поведінку обвинуваченого після злочину, проте жодним чином не наявність умислу на умисне вбивство.

При цьому, колегія суддів вважає, що апеляційні доводи сторони захисту про перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в стані необхідної оборони є такими, що не заслуговують на увагу як безпідставні з урахуванням вищевикладеного.

Так, відповідно до ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Як встановлено апеляційний судом у тому числі із показань обвинуваченого ОСОБА_7 , останній не мав умислу на умисне заподіяння шкоди ОСОБА_12 , що є суб`єктивною стороною вбивства при перевищенні меж необхідної оборони. При цьому, з об`єктивної сторони характеризується: 1) діями спрямованими на позбавлення життя іншої особи; наслідком у вигляді смерті людини; причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідком; певною обстановкою вчинення злочину.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.119 КК України апеляційний суд виходить з наступного.

Пунктом 1 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно із вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання апеляційним судом враховується характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із положеннями ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів та дані про особу винного.

По відношенню до особи ОСОБА_7 суд враховує те, що він у порядку ст.89 КК України не судимий, вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не розкаявся, має постійне місце проживання, де характеризується незадовільно, не працює, а також його стан здоров`я та вік.

Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено, а такими, що обтяжують суд визнає: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність наведених обставин, на думку апеляційного суду, дає можливість та необхідність призначити обвинуваченому максимальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.119 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Такий вид та розмір покарання відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним так і іншими особами, законним та справедливим в даному випадку.

Окрім того, з урахуванням положень Закону України «Про попереднє ув`язнення», матеріалів кримінального провадження з приводу строку перебування ОСОБА_7 під вартою, обвинуваченому на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 18.05.2017 №2046-VIII) слід зарахувати у строк відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення в період з 30.06.2018 (день затримання) по 08.08.2023 включно (день ухвалення судового рішення апеляційним судом), із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Таким чином, на підставі ст.409 КПК України оскаржуваний вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання підлягає зміні.

В решті вирок суду слід залишити без змін.

А тому, апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги сторони захисту, - до часткового задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , - задовольнити частково.

Вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 29 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині кваліфікації його дій та призначеного покарання змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 18.05.2017 №2046-VIII) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення в період з 30 червня 2018 року по 08 серпня 2023 року включно, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді