ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1678/23

Провадження № 11-сс/4820/346/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2023 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання дізнавача СДВП № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 та накладено арешт на грошові кошти в сумі 22549 грн. 44 коп., які знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 , які обслуговує АТ КБ «Приватбанк», код за , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д та банківський рахунок, який кореспондується з банківською картою № НОМЕР_1 , які обслуговує АТ КБ «Приватбанк», код за , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, з позбавленням права на розпорядження та користування вказаним рахунком та грошовими коштами, які на ньому знаходяться, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що дані грошові кошти визнано речовим доказом та вони є предметом кримінального правопорушення. Метою накладення арешту на майно є збереження електронної слідової інформації, встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, забезпечення можливості відшкодування завданих збитків, запобігання втраті речових доказів (грошей), перерахування їх на інші рахунки та зняття.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, вказану ухвалу слідчого судді скасувати. Вказує, що розгляд клопотання відбувся у їхню відсутність, копію оскаржуваного рішення ОСОБА_6 отримано лише 07 серпня 2023 року на електронну пошту, відтак строк пропущено з поважних та незалежних причин. Апелянт посилається, що зазначений захід, у вигляді накладення арешту на рахунок ОСОБА_6 є недоцільним, оскільки він не має жодного статусу в кримінальному провадженні та не несе відповідальності за дії невстановлених осіб з банківським обліковим записом потерпілої та її рахунками. Особисто ОСОБА_6 , своїми діями, не завдавав шкоди потерпілій, не отримував грошові кошти у протизаконний спосіб і ніяким чином не пов`язаний з подіями, які сталися з ОСОБА_9 , що описані в ухвалі. Грошові кошти в розмірі 22549,44 грн. надійшли ОСОБА_6 14.06.2023 р. через криптобіржу Кuna. Він є постійним користувачем цього популярного в Україні сервісу, обравши його для операцій зі своїми збереженнями в криптовалюті й можливості виводу їх у гривню. Зазначає, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , скоріше за все, також є користувачами криптобіржі ОСОБА_12 і в аналогічний спосіб виводили свої грошові кошти через Кuna, а зловмисники розраховувалися за ці коди грошима потерпілої. У належного зловмисникам Телеграм акаунту @уікікіуікік було 8 успішних угод на придбання ОСОБА_13 . Тобто окрім картки потерпілої злочинці могли використовувати рахунки інших громадян. Ці дані має у своєму розпорядженні компанія « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Орган досудового розслідування мав можливість вийти на зв`язок з ОСОБА_6 та відібрати відповідні пояснення. ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем та громадським діячем, входить до складу правління громадської організації «Український офіс захисту даних», одним із напрямів діяльності якої є протидія шахрайству та співпраця з правоохоронними органами. Інформація про нього і його контакти є у відкритих джерелах, включаючи офіційні державні реєстри. Однак від органів досудового розслідування ОСОБА_6 не надходило жодних повідомлень, дзвінків чи документів. Звертає увагу на наявність недостовірної інформації в ухвалі про відмову ОСОБА_6 надавати пояснення в кримінальному провадженні №0000151. Ця інформація не відповідає дійсності та спричинила неправильну оцінку суддею поданих доказів, що вплинуло на винесення ухвали про відмову у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ОСОБА_6 , на підтримку поданої апеляційної скарги, із посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Вирішуючи питання про вагомість причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд виходить з положень ст.24 КПК України, якою гарантується право на оскарження процесуальних рішень.

Такі положення є складовою права особи на захист та справедливий суд.

Згідно з чинним законодавства поновити процесуальний строк суд може лише пропущений з поважних причин.

Як убачається з матеріалів судового провадження, рішення слідчим суддею від 04.07.2023 прийнято за відсутності ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 .

Вказану ухвалу ОСОБА_6 отримано лише 07.08.2023, у зв`язку з цим строк для подачі апеляційної скарги пропущено з незалежних причин, а тому необхідно задовольнити клопотання представника та поновити строк на апеляційне оскарження оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, може бути оскаржена ухвала слідчого судді про арешт майна.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 15 червня 2023 до ВнП№1 Шепетівського РУП надійшла заява ОСОБА_14 про те що 14.06.2023 року, в денний час, невстановлена особа їй зателефонувала з № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та представившись представником служби безпеки банку, шляхом обману, під приводом розблокування банківської картки з банківської картки НОМЕР_5 заволоділа грошовими коштами здійснивши переказ через додаток «Приват24», в три платежі, на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на загальну суму 60500 грн.

16.06.2023 по даному факту відкрито кримінальне провадження №0000151 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_6 , на який 14.06.2023 було перераховано кошти потерпілої ОСОБА_14 в сумі 22549 грн. 44 коп., обслуговує АТ КБ «ПРИВАТБАНК» код за , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д.

З метою найбільш всебічного, повного і об`єктивного розслідування зазначеного кримінального правопорушення, встановлення осіб, які його вчинили, забезпечення можливості відшкодування завданих збитків та збереження електронної слідової інформації, виникла необхідність у накладенні арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_6 , який обслуговує АТ КБ «ПРИВАТБАНК» код за , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д.

Відповідно до обставин кримінального провадження заволодіння коштами та подальше їх приховування відбулось шляхом перерахування коштів, тобто банківський рахунок, який закріплений за банківською карткою № НОМЕР_1 , який обслуговує АТ КБ «ПРИВАТБАНК», є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Водночас зволікання у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати речових доказів (грошей) та неможливості їх повернення потерпілій. З метою запобігання спробам подальшого перерахування коштів на інші рахунки, перешкоджання зняття грошових коштів виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту на рахунок, до моменту встановлення його власників та фактичних користувачів, у зв`язку із неможливістю отримання вказаної інформації без проведення тимчасових доступів до інформації, що перебуває у володінні банківських установ.

03 липня 2023 року постановою старшого дізнавача сектору дізнання ВнП31 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_15 , зокрема, грошові кошти в сумі 22549 грн. 44 коп. та картковий рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: № НОМЕР_1 , визнано речовими доказами, оскільки вони є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони також є речовими доказами.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольняючи клопотання дізнавача, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вказані грошові кошти та банківський рахунок є речовими доказами, мають доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно, вказане в клопотанні, зокрема, грошові кошти в сумі 22549 грн. 44 копійок, які знаходяться на картковому рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: № НОМЕР_1 , які обслуговує АТ КБ «ПРИВАТБАНК» код за ЄДРПОУ: 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д та банківський рахунок, який кореспондується з банківською карткою № НОМЕР_1 , яку обслуговує АТ КБ «ПРИВАТБАНК» код за ЄДРПОУ: 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді, в цілому, відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Крім того, враховуючи, що згідно ст. 3.1. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків), або безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках), то цілком можливим є накладення на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, якщо такі грошові кошти були предметом кримінального правопорушення незалежно від форми, у якій вони існують.

Відтак, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість перерахування вказаних грошових коштів на інші рахунки або зняття таких коштів з відповідних рахунків, до закінчення досудового розслідування.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти України" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Не накладення арешту на вилучене майно або менш обтяжливий спосіб його накладення може призвести до відчуження або знищення майна, що в свою чергу, призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні і перешкодить досягненню мети кримінального провадження.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000151, в межах якого накладався арешт на грошові кошти та банківський рахунок, триває.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно, вказане в клопотанні дізнавача, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

З огляду на викладене, посилання апелянта на те, що слідчим суддею безпідставно та всупереч ст. 170 КПК України накладено арешт на вилучене майно, не можуть бути взяті до уваги.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Всі інші питання: фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, причетності особи до даного кримінального правопорушення, правильності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Слідчий суддя лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно необґрунтованості судового рішення слід визнати непереконливими.

Частиною 3 ст. 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Поновити представнику ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2023 року про арешт майна залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2