Дата документу 05.06.2023 Справа № 320/1199/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 320/1199/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/808/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 5 червня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок колегії суддів Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 лютого 2022 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

24 листопада 2018 року приблизно о 3 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклої з ОСОБА_9 сварки на ґрунті неприязних стосунків, маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті останній, умисно, з метою вбивства наніс потерпілій множинні (не менше тридцяти) удари руками по голові, тулубу та кінцівках потерпілої, а також декілька разів вдарив останню головою об стіну, спричинивши їй тим самим тілесні ушкодження, а саме:

- множинні синці тулубу та кінцівок, крововиливи у м`які тканини правої сідниці, садно на лобі зліва, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, та утворились не менше, ніж від 20 травматичних впливів;

- внутрішньочерепна травма, яка утворилась не менше, ніж від 12 травматичних впливів та виразилась у крововиливах під тверду мозкову оболонку у лівій лобно-тім`яно-скроневій ділянці (близько 50 мл), справа на всьому протязі (близько 80 мл), крововиливах під м`які мозкові оболонки на конвекситальній поверхні правої лобної долі, на базальній поверхні та в ділянці полюса правої потиличної долі, на внутрішній поверхні лівої потиличної долі, множинних синцях та крововиливах у м`які тканини голови, яка кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння, та від якого внаслідок його ускладнення набряком, дислокацією головного мозку приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 листопада 2018 року настала смерть потерпілої ОСОБА_9 на місці події за вищевказаною адресою.

Вироком колегії суддів Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 лютого 2022 року:

ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 24 листопада 2018 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили ухвалено залишити без змін тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 7 272 грн. 91 коп. та моральну шкоду у розмірі 300 000 грн., а всього 307 272 (триста сім тисяч двісті сімдесят дві) гривні 91 коп.

Доля речових доказів вирішена на підставі ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з оскаржуваним вироком, оскільки вважає себе невинуватим, а вирок суду незаконним. Просить скасувати вирок суду, кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку з недоведеністю його вини та визнати його невинуватим.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що прокурор не довів його вину, докази скоєння ним цього злочину немає.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про недопустимість та протизаконність прийняття рішення апеляційною інстанцією на підставі лише відновлених матеріалів провадження, наданих прокурором та потерпілою ОСОБА_10 , які навіть не змогли пояснити чому на ксерокопіях стоїть відмітка «Згідно оригіналу» та не подали ці оригінали. Посилаючись на свою невинуватість, вказує, що вирок винесений на припущеннях. Зазначає, що має постійну роботу, яка потребує проходження постійних медоглядів з перевіркою тиску, що виключає можливість зловживання ним алкоголем, також має позитивні характеристики за місцем роботи та мешкання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Він особисто викликав медичну допомогу та поліцію та надавав домедичну допомогу потерпілій.

Зазначає, що в суді він давав покази, які вказують на його невинуватість та підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 185-М від 11.06.2021 року, в якому зазначено, що обставини, про які він вказував у своїх показах, не виключаються.

Звертає увагу, що обставини, зазначені у вироку, не відповідають дійсності. У вироку не в повному обсязі вказані його пояснення, де він звертав увагу суду на порушення, а саме час його затримання не відповідає дійсності. Він намагався співпрацювати зі слідством, однак його навіть ніхто не опитував і слідчих дій з ним не проводили. В обвинувальному акті було вказано припущення прокурора. З акту медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду вбачається, що 24.11.2018 року об 11 год. 40 хв. він перебував у стані алкогольного сп`яніння, на що в судовому засіданні було подано клопотання про надання суду результатів проходження ним медичного огляду у повному обсязі. Згідно відповіді лікаря-нарколога алкотест «Драгер» показав результат 0,46 проміле і на ньому не було виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, однак суд навіть не зазначив про це у вироку. Таким чином, вважає висновок судово-психіатричної експертизи № 31 не є дійсним, оскільки в експертизі зазначено, що він перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації.

Посилається на інкриміновані обставини та висновки експертів, вказує на розбіжності щодо встановлення часу смерті потерпілої. Апелянт піддає сумніву висновки експерта № 912, посилаючись на фактичні виявлені у потерпілої тілесні ушкодження.

Обвинувачений зазначає, що опитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 не зміг обґрунтовано відповісти на поставлені питання, що у вироку не вказано. Після надання ним пояснень у судовому засіданні була проведена додаткова експертиза. Висновком експертизи № 185-М від 11.06.2021 року експерт не обґрунтував свій підсумок та надав відповідь, що не виключаються обставини, про які вказував обвинувачений у своїх показах, що не дає можливості довести чи спростувати дійсні обставини справи.

Що стосується пояснень свідків, вказує на відсутність жодного очевидця цієї події, яка сталася за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, не було опитано осіб, які мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , вікна котрих виходять у двір будинку по АДРЕСА_1 .

Апелянт акцентує увагу, що допитана потерпіла ОСОБА_10 пояснила про наявність у неї неприязних відносини до нього. З потерпілою вона спілкувалась дуже рідко, за весь проміжок часу поки вони мешкали у м. Мелітополі вона приїжджала один раз. Таким чином, потерпіла не могла знати як вони жили і що у них відбувалося. Між тим, потерпіла зазначала, що він неодноразово наносив тілесні ушкодження потерпілій, які вона ніколи не бачила і з медичних установ немає жодної виписки звернення потерпілої з ушкодженнями, крім як наданої медичної картки, де є запис про отримання побутової травми при падінні зі сходів, яку суд навіть не взяв до уваги.

Свідок ОСОБА_12 (водій таксі) в судовому засіданні зазначав, що замовлення він отримав о 21 год. 30 хв., а не о 21 год. 00 хв., як вказано у вироку. Також у вироку не зазначено, що від потерпілої чув запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_13 в суді пояснила, що ніколи не бачила на потерпілій тілесних ушкоджень, однак у вироку вказано зовсім інше.

Неповнолітній свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що у відділенні поліції він надавав пояснення за відсутності педагога. Зазначив, що вони жили нормально та нічого подібного до того, що він говорив у суді не було. Після довгого перебування з потерпілою почав говорити зовсім інше, нібито, у матері була травма голови і вона лежала у лікарні в м. Дніпро, заяву до поліції вона не писала. Зі слів потерпілої це було у 2011 році, а ОСОБА_14 2003 року народження, тобто на той час свідку було 8 років, тому він не міг в такому віці розуміти, що таке заява до поліції.

За висновком експерта № 912 у потерпілої також було виявлено ряд тілесних ушкоджень, які утворилися за декілька діб до настання смерті. Водночас допитана в суді свідок ОСОБА_15 стверджувала, що ніяких тілесних ушкоджень потерпіла на той час, коли виходила з дому, не мала, що не відповідає дійсності. Також свідок пояснила, що вони разом з потерпілою вживали алкогольні напої, вдома ще були діти, однак у вироку цього не вказано. У вироку зазначено, що потерпіла пішла з дому приблизно о 20 год. 30 хв., натомість в суді свідок вказувала, що ОСОБА_9 пішла приблизно о 20 год. 00 хв., а водій таксі ОСОБА_12 отримав замовлення тільки о 21 год. 30 хв. і де знаходилась ОСОБА_9 весь цей час нікого не цікавило і це навіть не розслідувалось.

Усі інші свідки нічого не бачили і навіть не знали хто мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що свідка ОСОБА_16 навіть не викликали до суду для отримання свідчень.

Саме на ці розбіжності він мав намір вказати після ознайомлення з відео- та аудіоматеріалами судових процесів, однак через втрачені матеріали це тепер неможливо.

Вказує, що відсутність технічного носія інформації, в якому зафіксовано судове провадження, є істотним порушенням ст. 412 КПК України.

Крім того обвинувачений зазначає, що він необґрунтовано тривалий час перебуває під вартою, оскільки вирок суду першої інстанції не набрав законної сили. Вказує, що він раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та місце роботи, де характеризується позитивно. За таких обставин, просить надати відповідь щодо доцільного, обґрунтованого та законного його тримання під вартою та просить переглянути йому міру запобіжного заходу, змінивши її на більш м`який, ніж тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу з доповненнями. Пояснив, що йому проводили судово-медичну експертизу на стан сп`яніння та наявність у нього тілесних ушкоджень. За висновком експерта у нього не виявлено жодних тілесних ушкоджень, що не збігається із обставинами справи, а сама експертиза не викладена у вироку. Зазначав про невірність відображення у вироку показів певних осіб та відсутність фіксації судових засідань. Посилаючись на положення ст. 412 КПК України, просив скасувати вирок суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції, змінити йому запобіжний захід.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з додатками свого підзахисного. Зазначив, що за наданих матеріалів неможливо перевірити всі доводи апеляційної скарги. Обвинувачений за інкримінованих обставин наносив удари потерпілій руками, однак у нього відсутні будь-які тілесні ушкодження та відсутня сама експертиза.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги. Зазначив, що свідок ОСОБА_14 був допитаний безпосередньо в суді першої інстанції. Також вказав про відновлення певних матеріалів провадження.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду, потерпіла ОСОБА_10 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілої ОСОБА_10 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази ті, що викривають і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Перевіривши вирок, ухвалений щодо ОСОБА_7 про визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на предмет його відповідності зазначеним вище та іншим вимогам кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду заперечував свою причетність до скоєння вбивства своєї дружини.

Звертаючись до змісту оскаржуваного вироку, слід констатувати небезпідставність доводів сторони захисту, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у інкримінованому злочині не відповідає наведеним місцевим судом доказам, а отже вимозі вмотивованості судового рішення.

Не погоджуючись з винесеним відносно нього обвинувальним вироком, ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку.

Висловлена позиція ініціатора апеляційної скарги засвідчує, що сторона захисту оспорює фактичні обставини справи, зокрема вказують на те, що місцевий суд не в повному обсязі відобразив у вироку показання обвинуваченого; звертав увагу на недійсність висновку судово-психіатричної експертизи № 31, якою встановлено, що він перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації, тоді як згідно акту медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння у нього встановлено результат 0,46 проміле, що проігноровано судом та взагалі не оцінено; у вироку не відображено належного об`єму пояснень допитаного експерта ОСОБА_11 ; спотворені показання свідка ОСОБА_13 ; за висновком експерта № 912 виявлено ряд тілесних ушкоджень, які утворилися за декілька діб до настання смерті, що не узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_15 , яка стверджувала, що ніяких тілесних ушкоджень потерпіла на той час, коли виходила з дому, не мала, що також не знайшло відображення у вироку.

Разом з тим, судова колегія позбавлена можливості перевірити вказані доводи, виходячи з наступного.

Так, матеріали кримінального провадження перебувають в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області, який знаходиться у м. Мелітополі, територія якого відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.10.2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 15.12.2022 року за № 297) перебуває в тимчасовій окупації.

Тобто, матеріали кримінального провадження були втрачені в умовах воєнного стану під час проведення активних бойових дій державою-агресором на території України, м. Мелітополь Запорізької області, де знаходиться Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області, тимчасово не контролюється українською владою, оскільки перебуває під окупацією.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2023 року втрачені матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відновлені частково, тобто місцевий суд доклав зусиль задля відновлення матеріалів.

Між тим, відновлені матеріали у співставленні із доводами обвинуваченого не надають можливості перевірити позицію сторони захисту.

Апеляційний суд не може оминути і поставлене перед судом питання об`єктивності оцінки доказів через зазначений апелянтом вибірковий підхід внаслідок відсутності посилання районного суду на досліджений в судовому засідання висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , спотворення у вироку показань певних осіб.

Натомість, вказаний довод в контексті дотримання місцевим судом критерію ретельності судового розгляду, що є складовою об`єктивності судового розгляду, з огляду на часткове відновлення матеріалів, не може бути перевірений.

За обставин відсутності в розпорядженні апеляційного суду матеріалів кримінального провадження, відновлених у достатньому обсязі задля перевірки доводів сторони захисту щодо оцінки доказів відповідно до ст. 94 КПК України, зокрема, враховуючи відсутність технічних записів судових засідань, апеляційний суд неспроможний ні спростувати, ні визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

При цьому, слід відмітити, що навіть умови воєнного стану не дозволяють знижувати стандарти доказування та принципи кримінального провадження, а визначені ст. 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню, тягар доведення яких згідно ст. 92 КПК України покладений на сторону обвинувачення, мають бути перевірені з дотриманням вимог ст. 94 КПК України. Відступ від вимог як національного законодавства, так і міжнародного, є неприпустимим.

Відсутність журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В даному випадку матеріали провадження не містять ні журналу судового засідання, ні технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, відсутність журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, є безумовною підставою для скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

За наведених вище обставин, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 не може бути визнаний обґрунтованим та вмотивованим та, за наявності істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст. 7-9 КПК України щодо верховенства права, законності, змагальності і диспозитивності, скасовуючи оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, що передбачено ст. 415 КПК України.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, приймаючи до уваги особливу тяжкість висунутого обвинувачення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у пред`явленому обвинуваченні, та як наслідок наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність в матеріалах кримінального провадження даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою та, визнаючи, що суд, ще не вичерпав можливостей задля відновлення решти доказів, апеляційний суд, враховуючи положення ст.ст. 197, 331 КПК України та керуючись вимогами п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України, приходить до висновку, що термін дії обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню строком на 60 днів,тобто до 3 серпня 2023 року включно.

Відтак, зважаючи на вищенаведені обставини, апеляційна скарга обвинуваченого з доповненнями підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 411, 412,415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок колегії суддів Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити відносно ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 3 серпня 2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4