Справа № 461/3327/23
Провадження № 1-кс/461/3482/23
УХВАЛА

27.06.2023 року. м. Львів.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000059 від 21.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000059 від 21.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, про накладення арешту на майно.

Клопотання вмотивоване тим, що Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000059 від 21.02.2023, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді завідуючої неврологічним відділенням КНП СМР «Старосамбірська РЛ», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення, за попередньою змовою із старшою медичною сестрою КНП СМР «Старосамбірська РЛ» ОСОБА_7 та іншими невстановленими службовими особами КНП СМР «Старосамбірська РЛ», 18.05.2023 висловила вимогу та 19.05.2023 приблизно о 11.00 год, одержала від ОСОБА_9 для себе неправомірну вигоду в сумі 700 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 19.05.2023 становило 25 592 гривень, за здійснення нею впливу на прийняття рішення головою та членами медико-соціальної експертної комісії Самбірської міжрайонної МСЕК, які відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, за вчинення ними дій, щодо надання ОСОБА_9 відповідної групи інвалідності.

17.06.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з конфіскацією майна.

Крім цього, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що в ОСОБА_8 у приватній власності перебуває кв. АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30157809).

Враховуючи наведене, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідча, в судовому засіданні, враховуючи надані суду матеріали щодо права власності на квартиру інших осіб, у вирішенні клопотання покликається на думку суду.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні, клопотання заперечила, просить відмовити в задоволенні клопотання, оскільки квартира АДРЕСА_1 не належить підозрюваній ОСОБА_8 .

Заслухавши пояснення слідчого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000059 від 21.02.2023, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підстав вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно до ст. 131 КПК України при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна;2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту, та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З долученої до матеріалів клопотання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №337025457 від 26.06.2023 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 не належить підозрюваній ОСОБА_8 , а на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Таким чином, слідчим не обґрунтовано правових підстав для такого арешту та необхідності у його накладенні, а також розумність та співрозмірність обмеження права користування завданням кримінального провадження.

Приймаючи до уваги викладене, а також необґрунтованість і недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження та те, що майно на яке просить накласти арешт слідчий з метою забезпечення конфіскації як виду покарання перебуває у власності інших осіб, а не підозрюваної, слідчий суддя не знаходить правових підстав для накладення арешту на зазначене майно.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170- 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000059 від 21.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України відмовити за безпідставністю.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду, в строки, передбачені ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .