Справа № 953/3069/23
н/п 1-кс/953/2984/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000992 від 24.04.2023, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшани, Дергачівського району, Харківської області, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не має, навчається в закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Чугуївський регіональний центр професійної освіти Харківської області» за денною (змішаною) формою навчання, має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

Встановив:

25.04.2023 року слідчий СВ Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000992 від 24.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186 КК України, звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що СВ Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000992 від 24.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.04.2023, приблизно о 17:00, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел спрямований на відкрите викрадання чужого майна, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_8 та пішов за ним до будинку АДРЕСА_3 , де, реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_9 № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України, строк дії якого було неодноразово продовжено, останній раз з 05.30 19.02.2023 строком на 90 діб Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №58/2023 від 06.02.2023 на всій території України, з метою подолання можливого опору з боку потерпілого, неповнолітній ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_8 та перебуваючи на відстані витягнутої руки правою рукою завдав три удари в обличчя останньому, спричинивши йому фізичний біль. Після чого, неповнолітній ОСОБА_4 , правою рукою обійняв ОСОБА_8 та лівою рукою витягнув із лівої зовнішньої кишені куртки останнього грошові кошти у розмірі 3600 грн, тим самим відкрито ними заволодів та з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на вищевказану суму.

25.04.2023 неповнолітнього ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж),поєднане за насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Підставою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного слідчий та прокурор вказують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому просить обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив про його задовольнити, посилаючись на існування ризиків.

Підозрюваний, законний представник та захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили врахувати всі наявні дані по особі підозрюваного, недоведеність ризиків, просять обрати відносно нього запобіжний захід, не пов*язаний з триманням під вартою.

При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовувались насильство під час досудового розслідування.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази встановив, що в провадженні ХРУП № 1 ГУНП в Харківській перебуває кримінальне провадження за номером №0000992 від 24.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186 КК України.

25.04.2023 неповнолітнього ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Обґрунтованість пред`явленого повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: - заявою ОСОБА_8 , про вчинення злочину, який мав місце 16.04.2023 за адресою: м. Харків, вул. Шолом Алейхема, 16- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , від 24.04.2023;- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 24.04.2023;- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 24.04.2023;- протоколами пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_8 , від 24.04.2023;- протоколами пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_10 , від 24.04.2023;- протоколами пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_11 , від 24.04.2023;- протоколом огляду відеозапису від 24.04.2023;- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , від 24.04.2023;- повідомленням про підозру ОСОБА_4 , від 25.04.2023;- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , від 25.04.2023.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому, факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість пред*явленої підозри, особи підозрюваного, та незаконно впливати свідків.

П. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України під час розгляду клопотання не підтверджений, оскільки не надані докази на підтвердження того, що підозрюваний може продовжити вчинення кримінального правопорушення, оскільки відсутні дані про його притягнення до кримінальної відповідальності раніше або інші обставини на підтвердження зазначеного.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій, враховуючи те, що підозрюваний є сиротою, не має родичів, перебуває на державному піклуванні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, враховуючи обставини кримінального правопорушення.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання запобіжного заходу слідчою суддею враховані всі дані по особі підозрюваного, який є неповнолітнім, сиротою, навчається в закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Чугуївський регіональний центр професійної освіти Харківської області» за денною (змішаною) формою навчання, має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, раніше не судимий, проживає в гуртожитку, директор закладу є його опікуном на час навчання.

Всі ці дані по особі ОСОБА_4 та обставини вчинення ним кримінального правопорушення, що вказані в підозрі, єдиний епізод, наявність у ОСОБА_4 власного майна, де він зареєстрований, отримання ним державного забезпечення та стипендії, з його слів у розмірі 3700 грн., дистанційного навчання у період воєнного часу, контролю у гуртожитку з боку вихователів, свідчать про те, що відносно нього можна обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не застосовуючи до неповнолітньої особи найсуворіший запобіжний засіб у вигляді тримання під вартою, для забезпечення його поведінки під час досудового розслідування.

На підставі вищезазначеного, суд клопотання сторони обвинувачення відхиляє та обирає відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з відповідними обов*язками, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

Ухвалив:

В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою мешкання: АДРЕСА_2 , а саме: заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора та суду, зі строком на 60 днів до 23.06.2023 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця мешкання за адресою: : АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або перебування;

- утримуватися від спілкування з потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалу направити для виконання до відділу поліції за місцем проживання підозрюваного через слідчого СВ Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 .

Встановити строк дії ухвали до 23.06.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1