ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1-368/11Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/213/23 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2023 р.,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2023 року повернуто засудженому ОСОБА_7 , подане ним клопотання про приведення у відповідність вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до компетенції Чортківського районного суду не належить розгляд питань, які засуджений ОСОБА_7 виклав у клопотанні про приводнення вирку у відповідність.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає такий висновок суду першої інстанції, помилковим.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, ухвалюючи вирок у кримінальній справі № 1-368/11, Печерський районний суд м. Києва не врахував, що усі інкриміновані ОСОБА_7 злочини були скоєні до набуття чинності КК України 2001 року. На час ухвалення вироку минуло понад 10 років і, при цьому, ОСОБА_7 від органів слідства та суду не ухилявся та не переховувався, не перешкоджав здійсненню правосуддя, а надмірна тривалість провадження відбулась з вини держави. За таких обставин, вважає апелянт, компетентний суд, застосовуючи закон, який підлягає застосуванню, а саме п.4 ч.1 та ч.4 ст.48 КК України (1960 р.) - давність притягнення до кримінальної відповідальності, був зобов`язаний призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, який не міг перевищувати 15 років позбавлення волі.

За таких обставин, вважає, що оскаржувана ним ухвала Чортківського районного суду від 12 квітня 2023 року підлягає скасуванню, оскільки вона порушує Конституцію України, її внутрішнє законодавство та чинні міжнародні договори України, а також не відповідає вимогам справедливості, не відновлю порушені його права, як засудженої особи і потребує приведення вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року у відповідність до чинного законодавства.

Просить скасувати ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2023 року та прийняти нову, якою вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року привести у відповідність до чинного законодавства та звільнити його від подальшого відбування покарання за вказаним вироком у зв`язку з повним відбуттям ним максимального строку покарання, передбаченого КК України - 15 років позбавлення волі.

Одночасно, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з тих мотивів, що повний текст ухвали Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2023 р. він отримав лише 11 травня 2023 р.

Заслухавши доповідача - суддю апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять її задовольнити та привести у відповідність до чинного законодавства вирок Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2013 року відносно ОСОБА_9 ; прокурора який заперечив відносно задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що засудженому ОСОБА_7 необхідно поновити строк на апеляційне оскарження, який він пропустив з поважних причин, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Так, судом встановлено, що вироком Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2013 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених за ч.2 ст.365, ч.3 ст.364 КК України і ч.3 ст.166 та п.п. "в", "і" ст.93 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.01.2016 року залишено без задоволення апеляційні скарги засудженого та його захисників, вирок Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2013 року відносно ОСОБА_7 , в порядку ст.365 КК України (в редакції 1960 року) змінено та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді довічного позбавлення волі із позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади троком на три роки.

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду України від 02.07.2021 року вирок Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06.01.2016 року відносно ОСОБА_7 залишено без змін.

Вирок набрав законної сили і ОСОБА_7 відбуває призначене вказаним вироком покарання у Державній установі «Чортківська установа виконання покарань № 26».

Відповідно до п.14 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 цього Кодексу, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

21 лютого 2023 року ОСОБА_7 звернувся до Чортківського районного суду, як до суду, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуває покарання, з клопотанням в порядку ст.537, 539 КПК України, про приведення у відповідність вироку Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2013 року.

Проте, у поданому до місцевого суду клопотанні про приведення вироку у відповідність, вирішення якого передбачено п.14 ст.537 КПК України, засудженим ОСОБА_7 не наведено жодних обставин щодо сумніві та протиріч, які б стосувалися саме виконання вироку, за яким його засуджено.

Натомість, ОСОБА_7 ставить питання про незаконність вироку Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2013 року в частині призначеного йому покарання за ст.93 КК України (1960 року) і стверджує про закінчення 16.09.2010 року строку давності притягнення його до кримінальної відповідальності, тобто - до постановлення вироку суду, за яким він відбуває покарання.

При цьому, у клопотанні засуджений просив суд, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуває покарання, скасувати вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року в частині покарання призначеного за ст.93 КК України 1960 року; за ст.93 КК України (1960 року) у відповідності до ст.48 цього кодексу застосувати давність притягнення до кримінальної відповідальності, а у разі неможливості застосувати давність - призначити покарання в межах 15 років позбавлення волі так як він відбув більше максимального терміну (більше 20 років) та звільнити його в залі суду.

Таким чином, у клопотанні про приведення вироку у відповідність, поданого в порядку п.14 ст.537 КПК України. ОСОБА_7 фактично ставив питання перед Чортківським районним судом Тернопільської області переглянути по суті вирок іншого суду першої інстанції, який набрав законної сили і був залишений без змін судом касаційної інстанції.

За таких обставин, Чортківський районний суд в оскарженій засудженим ОСОБА_7 ухвалі, зробив правильний висновок, що виходячи з положень ч.3 ст.26 КПК України до його компетенції не належить вирішення питання про скасування вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та застосування строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі на вказане судове рішення ОСОБА_7 , стверджуючи про незаконність ухвали Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2023 року, не наводить жодних доводів по суті наведених висновків Чортківського районного суду, не обґрунтовує в чому, на його думку, полягає їх неправильність та невідповідність вимогам кримінального процесуального закону.

Натомість в апеляційній скарзі ОСОБА_7 наводить лише доводи про неправильне застосування кримінального закону при постановленні вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року, які не є предметом судового розгляду в порядку виконання вказаного вироку та апеляційного розгляду при перевірці ухвали місцевого суду про повернення клопотання засудженого.

Таким чином, жодних істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, в зв`язку з чим апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Поновити засудженому ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2023 р.,

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2023 р., якою ОСОБА_7 повернуто клопотання про приведення вироку Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2013 року у відповідність до чинного законодавства - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 6 ст. 539 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді