УХВАЛА

13 червня 2023 року

м. Київ

справа № 137/784/20

провадження № 51-3539ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , датована 26 травня 2023 року.

Так, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог указаної статті.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що в касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується, а відповідно до ч. 5 вказаної статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень.

Однак ОСОБА_4 , всупереч цим нормам, не вказав у касаційній скарзі яке судове рішення він оскаржує до Верховного Суду та не долучив копію цього рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу засудженого, що положеннями ч. 1 ст. 424 КПК визначено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Водночас засуджений не зазначає чи був вирок Літинського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року, який касатор просить скасувати, предметом апеляційного перегляду.

Зазначене становить не лише формальне порушення положень ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК, а саме: чи належать судові рішення до тих, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку та чи дотримано строку касаційного оскарження.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас необхідно враховувати, що згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, звертаючись із касаційною скаргою, ОСОБА_4 лише узагальнено зазначив, зокрема, про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, проте не конкретизував у чому полягають такі порушення з огляду на зміст положень ст. 412-414 КПК та не обґрунтував доводів у цій частині.

Крім того, засуджений стверджує про те, що суд залишив поза увагою клопотання касатора про допит свідків. Водночас не конкретизує яких саме свідків, із зазначенням відомостей про них, не допитав суд та які обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, їм відомі або можуть бути відомі.

Статтею 436 КПК визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Засуджений у своїх вимогах до суду касаційної інстанції просить скасувати вирок Літинського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року та виправдати його за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, проте така вимога не співвідноситься із приписами ст. 436 КПК.

До того ж, оскаржуючи указане вище судове рішення, засуджений не зазначив, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення, а також підстав для його зміни або скасування, як і не зазначив, яке рішення необхідно прийняти Верховному Суду щодо рішення апеляційного суду за результатами перегляду оскаржуваного вироку, у разі, якщо такий перегляд відбувся.

З огляду на те, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та подання додаткових документів, зокрема копій судових рішень, які оскаржуються.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 і встановитистрок п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3