КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/4675/22 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2577/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0000426 - прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Вишневе, Бучанського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середнього освітою, не одруженого, раніше судимого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік -

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426 від 08.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Вишневе Бучанського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середнього освітою, не одруженого, раніше судимого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 58 діб, до 28 травня 2023 року (включно).

Покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- не відлучатися цілодобово з місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді до суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а застосований судом запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не є спроможним забезпечити виконанні підозрюваним свої процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених статтею 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до суду матеріалів судового провадження, що СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426 від 08.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, маючи прямий умисел направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та подальший незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP(1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у невстановленої особи незаконно придбав з метою подальшого збуту вказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, та переніс її до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту до 16.03.2023 року.

У подальшому, 16.03.2023 у період часу з 13 год. 47 хв. до 14 год. 02 хв., ОСОБА_7 , маючи прямий умисел та мету незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, перебуваючи в приміщенні під`їзду на 9 поверсі біля квартири за місцем свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно збув, а саме продав за 700 (сімсот) гривень, ОСОБА_10 , щодо якого застосовано заходи безпеки, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яка знаходилась у прозорому поліетиленовому пакеті.

Цього ж дня у період часу з 14 год. 23 хв. по 14 год. 25 хв. вказана психотропна речовина, яка знаходилась у виді кристалоподібної речовини білого кольору, поміщеної у прозорий поліетиленовому пакет, була добровільно видана ОСОБА_10 , щодо якого застосовано заходи безпеки, працівникам поліції.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-23/14420-НЗПРАП від 21.03.2023, надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP(1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

Загальна маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в наданій речовині становить 0,451 г.

PVP(1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), згідно Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці № 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 за № 770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.

Відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426 від 08.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, маючи прямий умисел направлений на повторне незаконне придбання, зберігання з метою збуту та подальший повторний незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у невстановленої особи повторно незаконно придбав з метою подальшого незаконного збуту вказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, та переніс її до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де повторно незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту до 30.03.2023 року.

Так, 30.03.2023 у період часу з 15 год. 28 хв. до 15 год. 41 хв., ОСОБА_7 , маючи прямий умисел та мету повторного незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, перебуваючи в приміщенні під`їзду на 9 поверсі біля квартири за місцем свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , повторно незаконно збув, а саме продав за 600 (шістсот) гривень, ОСОБА_10 , щодо якого застосовано заходи безпеки, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яка знаходилась у згортці із фольги.

Цього ж дня у період часу з 15 год. 55 хв. по 15 год. 58 хв. вказана психотропна речовина, яка знаходилась у виді кристалоподібної речовини білого кольору, поміщеної у згорток із фольги, була добровільно видана ОСОБА_10 , щодо якого застосовано заходи безпеки, працівникам поліції.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-23/17146-НЗПРАП від 31.03.2023, надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP(1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

Загальна маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в наданій речовині становить 0, 142 г.

PVP(1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), згідно Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці № 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 за № 770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001144 від 30.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурором 31.03.2023 матеріали кримінальних проваджень № 0000426 та № 0001144 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0000426.

ОСОБА_7 затримано 30.03.2023 в порядку ст. 208 КПК України.

31.03.2023 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

01.04.2023 року слідчий СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та визначити щодо підозрюваного розмір застави, з урахуванням положень ст. 182, 183 КПК України, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 214 720 гривень 00 копійок.

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, яка підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протоколами видачі від 16.03.2023 та 30.03.2023, протоколом проведення обшуку від 30.03.2023, висновком експерта СЕ-19/111-23/14420-НЗПРАП та висновком експерта № СЕ-19/111-23/17146-НЗПРАП.

В ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може: переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинення інші кримінальні правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_7 , від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений кримінальних правопорушень, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за якій становить до 10 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко протиРосії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, йморальністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Так, оцінюючи ризик втечі з позиції ЄСПЛ, слід зазначити, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в сфері незаконного обігу психотропних речовин, вчиненого у період дії воєнного стану, тобто в період, коли наша держава переживає надскладні часи, дії, в яких підозрюється останній дестабілізують суспільні відносини в державі та призводять до неспроможності населення належно протистояти агресору.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, варто врахувати і особу обвинуваченого, який немає офіційного місця роботи, осіб похилого віку чи дітей на утриманні, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час за для уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявного ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_7 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний момент органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження всіх речових доказів, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи не під вартою останній зможе переховувати вказані речі.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_7 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне.

Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання свідків, зможе незаконно впливати на них. На даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, вони ще не допитані судом безпосередньо, а з урахуванням обставин вчинення злочину, він зможе впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вище вказаним ризикам, в тому числі запобігти вчиненню підозрюваним нових кримінальних правопорушень, оскільки даний ризик також реальний з огляду на те, що наразі він вже підозрюється у вчиненні двох злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а інше джерело доходів у нього відсутнє.

На підставі вищевикладеного слідчий зазначає, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, будуть не достатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст.179, 180, 181, 182 КПК України вони не позбавляють в повній мірі підозрюваного можливості вчиняти протиправні дії та не убезпечать від ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

01.04.2023 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 58 діб, до 28 травня 2023 року (включно), із покладенням на останнього обов`язків, які визначено даною ухвалою.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, під час застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу врахував такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України;

- інкримінований злочин КК України відноситься до тяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна;

- підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Однак стороною обвинувачення не обґрунтовано, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачав за доцільне застосовувати до підозрюваного найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ризикам кримінального провадження можна запобігти, застосувавши відносно ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе обставини недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя керувався положеннями ст. ст. 176-178, 183, 194, 196 КПК України вказавши, що слідчим, прокурором не доведено, що встановленим в провадженні ризикам не зможе запобігти інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).

Слідчий суддявірно встановив, що долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованих йому діянь, однак стороною обвинувачення не обґрунтовано, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, передбачені ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, при цьому навів мотиви відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldovaп. 58).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прийнято з дотриманням вимог КПК України та узгоджується з позиціями ЄСПЛ.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, при цьому слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Одночасно, дослідивши матеріали провадження, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також дані про його особу в їх сукупності. Окрім цього, судом покладено на підозрюваногообов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що прокурор не довів обставин, які б слугували підставою для обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Не зміг довести обставин необхідності тримання підозрюваногопід вартою під час апеляційного розгляду прокурор.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути безумовними підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишив без задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Істотних порушень норм КПК України, які б могли потягти за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2023 року є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, а тому ухвалу місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 181, 193, 194, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3