Справа № 346/1979/23
Провадження № 11-кп/4808/333/23
Категорія ст.81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» та голови спостережної комісії Коломийської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Своє рішення суд мотивував тим, що в ході розгляду заяви засудженого не було наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2023 року та ухвалити нову, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою. Посилається на те, що суд першої інстанції відмовив йому в застосуванні в умовно-дострокового звільнення, обґрунтувавши своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 не був офіційно працевлаштований, мав раніше 2 стягнення, та за рік отримав лише одне заохочення.

На його думку, твердження суду, що він непрацевлаштований не є підставою для відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення, адже не всі виправні колонії можуть забезпечити засуджених робочими місцями на підприємстві УВП. Більше того потрібно враховувати, що на деяких виправних колоніях взагалі можуть бути відсутні підприємства.

Зазначає, що в законі не вказано, що саме офіційно потрібно працювати, щоб довести своє виправлення, адже суть в тому як працювати чи офіційно чи ні, а в сумлінному ставленні до праці. Крім того, в нього не має ніякої заборгованості для того щоб отримувати заробітну плату.

Просить взяти суд до уваги, що на сьогоднішній день йому оголошено 3 заохочення, постійно залучається до робіт з благоустрою колонії, має позитивну характеристику з місця відбування покарання, дисциплінарних стягнень не має, те, що залишок строку невеликий, майже 3 місяці.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був засуджений 11 серпня 2020 року Першотравневим районним судом Донецької області за ст.15 ч.3, ст. 185 ч.2 , ч.4 ст.70 КК України до 4 (чотирьох) 1 (одного) місяця позбавлення волі.

З характеристики на засудженого ОСОБА_7 , погодженої заступником начальника ДУ "Коломийської виправної колонії № 41»", вбачається, що в місцях позбавлення волі він перебуває з 29.08.2019 р. Під час тримання в СІЗО міста Маріуполя Донецької області характеризувався наступним чином, допускав порушення вимог режиму утримання за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені. Заходи заохочення не застосовувались. З 11.02.2021 року відбував покарання в ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)». За час відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відносився добре. Оголошено два заохочення. З 16.04.2022 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: не допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались. Заходи заохочення не застосовувались. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Вимог санітарії та гігієни дотримується під контролем, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених « Підготовка до звільнення». За характером спокійний, врівноважений. Зв`язок з родичами підтримує шляхом телефонних розмов.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що він своєю сумлінної поведінкою довів своє виправлення.

Зі змісту довідки про заохочення та стягнення вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , отримував два заохочення у вигляді подяк та на даний час отримав третє заохочення. Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що останнім отримано 2 дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені.

Зокрема, зі змісту довідки про працевлаштування засудженого №129 вбачається, що ОСОБА_7 не працював, заробітну плату не отримував.

Однак, як зазначається в ухвалі суду першої інстанції, двічі залучався за його заявами до робочої бригади у зв`язку з проведенням ремонтних робіт приміщень відділень СПС, що підтверджується матеріалами особової справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.06.2022 року засудженому ОСОБА_7 вже було відмовлено в застосуванні ст.81 КК, як такому, що не довів своє виправлення.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що наведені вище обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 , лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в достатньому обсязі для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання ініціативність до роботи не проявляв, а лише періодично був залучений до роботи по благоустрою, що не може свідчити про належне доведення його чесного ставлення до праці. Крім того, наявність стягнень, хоча і погашених на даний час, вказує на те, що поведінка засудженого не була позитивною протягом всього періоду відбування покарання, а відтак дає підстави для сумніву про доведеність виправлення засудженого.

Колегія суддів також приймає до уваги, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вже відбував покарання у виді позбавлення волі та був умовно-дострокове звільнений від відбування покарання, але в подальшому знову вчинив правопорушення.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення - без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий судя ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5