Справа № 308/1187/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/312/23, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0001695, внесеному 02.12.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого.

Цією ухвалою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.07.2023 включно з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, - 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн 00 коп.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покладені такі обов`язки: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає (Ужгородський район Закарпатської області), без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у кримінальному проваджені; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0001695, відомості про кримінальне правопорушення у якому 02.12.2022 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 186 КК України. Відповідно до обвинувального акта, який 24.01.2023 надійшов до місцевого суду, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану. Під час розгляду кримінального провадження прокурор подав клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. В обґрунтування доводів прокурор посилається на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2023 року, відповідно до якої продовжено відносно ОСОБА_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.03.2023 включно, а ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2023 продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , під вартою строком до 60 днів, а саме до 19 травня 2023 року (включно) та визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України - тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн 00 коп.У клопотанні прокурор вказує на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від органу досудового слідства, суду, зокрема, це підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні нового умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років. При цьому зазначає, що ОСОБА_5 є уродженцем м. Ужгород, має коло знайомих за місцем проживання, що надає йому змогу з легкістю переховуватись від слідства та суду. Також зазначає, що існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що в судовому засідання такі ще не допитані, а ОСОБА_5 відомі прізвища та адреса їх проживання, а тому ОСОБА_5 , матиме реальну можливість спілкуватися, вчиняти погрози, умовляння свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні. Прокурор також вказує на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим за корисливий злочин проти власності, на шлях виправлення не став, натомість вчинив новий злочин. Вказаний ризик підтверджується також тим, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, і 01.09.2022 звільнений з місця позбавлення волі. Окрім того прокурор вважає, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема підшукання осіб, які дадуть неправдиві свідчення щодо обставин події, також існує і такий не відпав. Прокурор вважає, що відносно ОСОБА_5 неможливо обрати інший, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, враховуючи і той факт, що ОСОБА_5 вчинив новий корисливий злочин проти власності, ніде не працює, його майновий стан залишається незадовільним. Крім цього, прокурор посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_5 є особою молодого віку, стан здоров`я якого не перешкоджає утриманню його під вартою, міцних соціальних зв`язків не має, дітей, та осіб похилого віку на утриманні не має. У відповідності до вимоги УІТ ОСОБА_5 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2019, за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, 01.09.2022 звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання. Окрім цього, відносно ОСОБА_5 07.11.2022 до Ужгородського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, який наразі перебуває на розгляді. Враховуючи вищенаведене, прокурор просить задовольнити клопотання та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) вчиненому в умовах воєнного стану, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може : переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В ухвалі також вказується на те, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено, що суду не надано достатньо доказів на підтвердження тих обставин, які б свідчили про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину та наявність підстав вважати, що вищенаведені ризики не існують. Крім того, на переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що обумовлено необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження та відсутністю на момент розгляду клопотання підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який, запобіжний захід. Враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також те, що на момент розгляду клопотання судовий розгляд у кримінальному провадженні не завершено, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з якими відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали і не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, та беручи до уваги те, що обвинувачений офіційно ніде не працює, міцних соціальних зв`язків не має, дітей, та осіб похилого віку на утриманні не має, раніше судимий, зокрема вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2019, за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, і 01.09.2022 звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання, суд дійшов висновку про те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 13.07.2023 включно з визначенням застави у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн 00 коп, а у разі внесення застави, з покладенням на обвинуваченого відповідних процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Стверджує, що суд безпідставно продовжив відносно апелянта строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не врахувавши при цьому той факт, що ОСОБА_5 перебуває у громадянському шлюбі, у якому народилось двоє дітей, також судом залишено поза увагою те, що у обвинуваченого є батьки похилого віку, які потребують щоденного догляду. Вважає, що визначений судом розмір застави є несправедливим, позаяк він непомірний для обвинуваченого та його родини. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою призначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, а тому його явка у судове засідання не є обов`язковою, і при цьому, адвокатом не заявлено клопотання про бажання обвинуваченого брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинене діяння відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого (раніше судимий, і зокрема вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2019, за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, і 01.09.2022 звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання, відносно ОСОБА_5 07.11.2022 до Ужгородського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, який наразі перебуває на розгляді, не працюючий, не одружений, злочинні діяння скоєно через три місяці після звільнення ОСОБА_5 з місць позбавлення волі), а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту потерпілого та ряду свідків і дослідження доказів.

Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачує орган досудового розслідування і за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також наведених вище обставин, у тому числі і даних про особу обвинуваченого, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині. Доведеними визнаються і ризики переховування обвинуваченого від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному; вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів також вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами. апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно продовжив відносно апелянта строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не врахувавши при цьому той факт, що ОСОБА_5 перебуває у громадянському шлюбі, у якому народилось двоє дітей, судом залишено поза увагою те, що у обвинуваченого є батьки похилого віку, які потребують щоденного догляду, колегія суддів вважає, що ці доводи будь- якими доказами не підтверджені.

При цьому, колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід, у тому числі й із урахуванням його тривалості, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

У зв`язку з цим, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що у разі застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, він не буде належним чином виконувати покладені на нього як обвинуваченого процесуальні обов`язки, у тому числі може ухилятися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду чи порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі і дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом взято до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано визначено розмір застави, який є майже мінімальним з огляду на приписи цих норм процесуального права.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0001695, внесеному 02.12.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та продовжено відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.07.2023 включно з визначенням застави, у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 коп, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: