Справа №498/603/23
Провадження по справі №1-кп/498/68/23
УХВАЛА

15 травня 2023 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000119 від 16 лютого 2023 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,-

встановив:

До Великомихайлівського районного суду Одеської області від Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений 09 травня 2023 року прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , складений слідчим відділення №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000119 від 16 лютого 2023 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України.

Ухвалою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11 травня 2023 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що метою та підставами обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам, які не зменшились та не перестали існувати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, що відноситься до категорії тяжких за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та те, що обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України за сукупністю очевидних ознак на місці події, а також з урахуванням воєнного стану в Україні та нестабільним рівнем безпеки у області, підсумовуючи вище викладене, є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вдповідно до п. 3 ч. 1. ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, адже мешкає по-сусідству із ними по вул. Підгірній в одному населеному пункті - смт Цебрикове Роздільнянського району Одеської області. Також встановлено, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання у зв`язку з тим, що веде антисоціальний спосіб життя. Відповідно до п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став, та перебуваючи під адміністративним наглядом, маючи незняту та непогашену в законному порядку судимість, вчинив новий умисний злочин з посяганням на життя та здоров`я особи, що призвело до смерті потерпілого. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, особу правопорушника, який ніде не працює, враховуючи те, що перебуваючи на свободі він може переховуватися від органів досудового розслідування, негативно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо з наступних підстав: 1) Обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, передбаченого ст.179 КПК України, є недоцільним, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні рецидиву злочинів, вчиненого під час перебування під адміністративним наглядом, маючи незняту та непогашену в законному порядку судимість, тому не має впевненості, що обвинувачений буде дотримуватись вимог, закріплених ст.42 КПК України. Крім того, застосування особистого зобов`язання жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. 2) Для застосування особистої поруки, згідно зі ст. 180 КПК України, потрібна наявність поручителів. Проте жодна особа, під час досудового розслідування кримінального провадження, не виявила намір бути поручителем обвинуваченого ОСОБА_8 . 3) Для застосування домашнього арешту, згідно ст.181 КПК України не має підстав, так як вказаний запобіжний захід жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, не є доречним. Іншими обставинами, що в сукупності вказують на можливість і необхідність застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст.178 КПК України, також є: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення - ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України; 2) вік та стан здоров я обвинуваченого слідством не встановлено фактів хвороби, яка б унеможливлювала застосування до ОСОБА_4 такого запобіжного заходу; 3) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи - обвинувачений ніде не працює; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання - обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання так як веде антисоціальний спосіб життя. В зв`язку з тим, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України - на даний час не зменшилися, а враховуючи, що обвинувачений на даний час знаходиться в умовах ізоляції від суспільства, то нові ризики з`явитися не могли, вважає необхідним обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 , та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти заявленого прокурором клопотання стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглянувши підстави заявленого клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів вищевказаного кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 лютого 2023 року (справа №511/435/23) обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 16.04.2023 року, а також визначено розмір застави - 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2022), що складає 80520,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.04.2023 року запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою було продовжено на строк 60 (шістдесят) днів до 16.05.2023 року, з визначенням застави - 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2022), що складає 80520,00 грн.

Частина 3 статті 315 КПК України регламентує, що в підготовчому судовому засіданні, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд додержується правил, передбачених Розділом ІІ цього Кодексу, частина 4 статті 199 якого регламентує, що суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що підтверджується обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1ст.177 КПК.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, згідно ст.12 КК України вказаний злочин є тяжким. Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння цієї особи, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, більш того, за вчинення вищевказаного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику передбаченого, п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також наявність реальних ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики, так і суд враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, має нестійкі соціальні зв`язки.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Згідно п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194-199, 314-316, 369-372, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів - до 13 липня 2023 року.

Копію ухвали вручити прокурору Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області, обвинуваченому, захиснику, потерпілому - для відома.

Направити копію ухвали Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала підлягає апеляційному оскарженню згідно вимог діючого законодавства.

Суддя ОСОБА_1