05.06.2023 Єдиний унікальний № 364/1005/17
провадження № 1-кп/371/18/23
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп/371/18/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участі

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання захисника обвинувачених про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Миронівського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні прокурор змінив обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України на кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України.

Представник потерпілого в судовому засіданні підтримав зазначену зміну прокурором раніше висунутого обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні захисник обвинувачених заявив клопотання про звільнення його підзахисних від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, на підстав п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачені в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримали, при цьому судом їм було роз`яснено, що це не реабілітуюча підстава, та наслідки задоволення такого клопотання.

Прокурор та представник потерпілого в судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника обвинувачених не заперечували.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми Кримінального законодавства України, які підлягають застосуванню до клопотання захисника обвинувачених про їх звільнення від кримінальної відповідальності суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частинами 1 та 4 ст. 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як вбачається із обвинувального акту ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частин 1-2 ст. 44 Кримінального кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За нормою ст. 4 Кримінального кодексу України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

На момент вчинення кримінальних правопорушень (07.06.2017 рік) діяла редакція ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, яка передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі до трьох років.

За нормою ст. 12 Кримінального кодексу України (в редакції, що діяла станом на 07.06.2017 рік) залежно від ступеня тяжкості, злочини поділялися на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Злочином невеликої тяжкості визначався як злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на те, що норма ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України на момент вчинення кримінального правопорушення передбачала покарання більш м`яке ніж позбавлення волі, то цей злочин відносився до злочинів невеликої тяжкості.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Під час досудового слідства встановлено точний час проникнення обвинувачених до приміщення торгівельного павільйону «Баварія», а саме: 07 червня 2017 року.

Із 07 червня 2017 року, на час заявлення захисником обвинувачених клопотання про закриття кримінального провадження пройшло понад п`ять років.

Аналіз зазначених обставин, вказує на наявність підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 норми п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України, зокрема можливості звільнення їх від кримінальної відповідальності, у зв`язку із тим, що з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України минули три роки.

Пленум Верховного суду України в пункті 8 своєї постанови від 23 грудня 2005 року N 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначив, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 Кримінального кодексу України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Крім того, Верховний суд в своїй постанові від 19 червня 2018 року по справі ЄУН 462/2762/14 зазначив, що за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 Кримінального кодексу України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

В судовому засіданні обвинуваченим роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що це є не реабілітуюча підстава, а також те, що вони мають право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються, проте вони наполягали на задоволенні клопотання їх захисника.

Із клопотання та поведінки обвинувачених в судовому засіданні вбачається, що вони не визнають свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, проте наполягають на закритті кримінального провадження за строками давності без судового розгляду кримінального провадження по суті та постановлення вироку по справі.

Як вбачається із правової позиції Верховного суду, викладеної в постанові від 24 травня 2018 року по кримінальному провадженню ЄУН 200/4664/14-к, відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З системного аналізу норм процесуального законодавства вбачається, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття справи за такою підставою, у разі згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності і виконати вимоги, передбачені статтями 284-288, 314, 315 КПК України.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям провадження у справі як під час підготовчого судового засідання, так і під час розгляду справи по суті в загальному порядку, керуючись статтями 12, 49 Кримінального кодексу України.

Стаття 49 Кримінального кодексу України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини. Строк давності - це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу після вчинення злочину, сплив якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання, виконанні завдань загальної і спеціальної превенції.

Передбачений ст. 49 Кримінального кодексу України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Згідно з ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили нові кримінальні правопорушення або ухилялися від слідства і суду, суд приходить до висновку про необхідність звільнення їх від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, по кримінальному провадженню, відомості про яке 07 червня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України із закриттям кримінального провадження.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 12 вересня 2022 року по справі № 203/241/17 дійшла висновку, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З урахуванням зазначеного правового висновку Верховного Суду, суд вважає за необхідне понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертиз віднести на рахунок держави.

Вирішити долю речових доказів, відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України суд не може, оскільки вони до суду не надавались, в судовому засіданні не досліджувались.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 49 КК України, ст. ст. 7, 9, 284, 286, 314, 369-372, 375-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

1.Клопотання захисника обвинувачених задовольнити.

2.На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, по кримінальному провадженню, відомості про яке 07 червня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135.

3.На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, по кримінальному провадженню, відомості про яке 07 червня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135.

4.На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, по кримінальному провадженню, відомості про яке 07 червня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135.

5.Кримінальне провадження відомості про яке внесено 07 червня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України.

6.Процесуальні витрати, в тому числі й витрати на проведення експертиз, віднести на рахунок держави.

7.Після набрання ухвали законної сили скасувати арешт накладений слідчими суддями, під час здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке 07 червня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135.

8.Копію ухвали негайно після її проголошення вручити учасникам судового провадження.

9.Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1