Провадження № 1-кп/761/3174/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, під час підготовчого розгляду, матеріали кримінального провадження №0000554 від 27 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва з Київської міської прокуратури надійшов обвинувальний акт, з відповідними додатками, у кримінальному провадженні провадження №0000554 від 27 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні клопотав про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, зазначивши, що він відповідає вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні заявили клопотання, яке у свою чергу підтримали обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 , про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст. 291 КПК України. Так, на думку сторони захисту обвинувачення, викладене у обвинувальному акті є незрозумілим, що порушує право на захист обвинувачених, так як в обвинувальному акті не зазначені всі обов`язкові складові формулювання обвинувачення, які мають містити обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та відповідати правовій кваліфікації.

Прокурор у засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України і підстави для його повернення відсутні.

Вислухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, вивчивши матеріали обвинувального акта з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, передбаченими ст. 7 КПК України, таким як верховенство права і законність. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту. До обвинувального акту додаються реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Згідно ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

В пункті 2 постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 зазначено таке: «При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому».

Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.

Згідно статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

Судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000554 від 27 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, конкретного опису обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст.332 КК України, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження викладені поверхово, з наявністю абстрактних юридичних формулювань, а обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 332 КК України викладені не зрозуміло, без вказівок на час, місце та інші обставини злочину, які підлягають дослідженню при розгляді даної справи.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через Державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод з корисливих мотивів. При цьому зазначено, що ОСОБА_4 в період з 09.05.2022 по 20.07.2022 р. організував незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон, шляхом внесення відомостей щодо останнього до системи «Шлях». Однак, у описі формулювання обвинувачення ОСОБА_4 в обвинувальному акті не зазначено хто саме, коли та за яких обставин вносив відомості про ОСОБА_9 до бази інформаційної системи «Шлях», та у зв`язку з чим таке внесення, і, відповідно, подальший перетин кордону останнім, являлися незаконним. Тобто у обвинувальному акті відсутні посилання на конкретну правову норму яку своїми діяннями, на думку органу обвинувачення, порушив ОСОБА_4 чи сприяв у порушенні цієї норми іншими особами.

Аналогічні посилання на конкретну правову норму, яку на думку сторони обвинувачення, порушив ОСОБА_4 , відсутні і у викладі опису обвинувачення ОСОБА_10 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 332 щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_11 .

Крім того, виклад опису обвинувачення ОСОБА_5 містить висновок сторони обвинувачення, що останній 20.07.2022 перебуваючи у м. Тернопіль, вчинив усунення перешкод для незаконного переправлення громадянина ОСОБА_9 через державний кордон України шляхом неодноразового внесення до системи «Шлях» відомостей про ОСОБА_9 про те, що « ОСОБА_9 » перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5 , що дало йому - ОСОБА_9 , змогу незаконно перетнути кордон. При цьому обвинувальний акт не містить посилань на те, яким чином внесення відомостей до зазначеної частини про особу з прізвищем « ОСОБА_12 » дало можливість громадянину ОСОБА_9 перетнути державний кордон України.

При цьому в обвинувальному акті відсутні посилання на підстави для його розгляду щодо двох осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відомості про пов`язаність дій яких також не зазначено, у одному кримінальному провадженні. Це в свою чергу позбавляє суд можливості визначити територіальну підсудності справи, оскільки, на думку сторони обвинувачення місцем вчинення протиправних дій ОСОБА_5 є м. Тернопіль, а місце вчинення ОСОБА_4 дій, кваліфікованих за ч.3 ст. 332 КК України не зазначено. При цьому жодних даних щодо неможливості встановлення місця вчинення ОСОБА_4 вказаних протиправних діянь, прокурором не зазначено.

Втім формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Як убачається з обвинувального акта стосовно зазначених осіб, виклад формулювання обвинувачення, а так само виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, яке інкриміновано ОСОБА_4 , відповідно, очевидно свідчить про невідповідність такого обвинувачення правовій кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 та ч.1 ст. 332 КК України, інкримінованому, відповідно, ОСОБА_5 ..

Таким чином, наведені вище обставини приводять до висновку, що викладення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно, в такий спосіб, на переконання суду, свідчить про невиконання органом досудового розслідування завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, порушення загальних засад кримінального провадження, зокрема, принципів верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя й інших, а також порушення міжнародних стандартів у галузі судочинства, які послідовно стверджують про необхідність роз`яснення кожному, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього, що є гарантією права на справедливий розгляд.

Викладене в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 формулювання обвинувачення за своєю суттю є заздалегідь незрозумілим, що є прямим порушенням права на захист обвинуваченого, оскільки останні у будь-якому разі повинні бути чітко обізнаними про характер висунутого щодо нього обвинувачення та обрати власну правову позицію захисту.

Необхідно зауважити, що за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому виявлені недоліки обвинувального акта перешкоджають подальшому судовому розгляду та є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

При цьому, суд враховує і те, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

При цьому, фактичний виклад обставин у обвинувальному акті позбавляють суд визначення правильної територіальної підсудності справи, тобто законності складу суду. Це питання вирішується виключно під час підготовчого судового засідання, що при можливій, у подальшому, зміні обвинувачення в ході судового розгляду може призвести до неможливості ухваленні рішення законним складом суду.

За таких обставин, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України, суд вважає за необхідне обвинувальний акт з відповідними додатками за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України, повернути прокурору.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 17, 291, 314-316, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №№0000554 від 27 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України, - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1