ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/743/23 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Київського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Безручки Полтавського району Полтавської області, із середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі.

Органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачувався за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України- у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі за наступних обставин.

17 червня 2021 року ОСОБА_8 перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно о 17:00 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), з метою позбавлення життя потерпілого. Взяв сокиру молот, та направився за адресою: АДРЕСА_2 , до місця мешкання раніше знайомого ОСОБА_9 .

В подальшому, реалізуючи свій раніше виниклий умисел, ОСОБА_8 приблизно о 17:30 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) прибув за місцем мешкання ОСОБА_10 та попрохав останнього зателефонувати потерпілому ОСОБА_11 , для виклику його на розмову за вищевказаною адресою, з підстав ревнощів до своєї співмешканки.

Цього ж дня, приблизно о 17:45 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 спускаючись сходами під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , побачив на першому поверсі ОСОБА_11 .. ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті потерпілого та бажаючи їх настання, діючи умисно, тримаючи сокиру молот в правій руці, наніс один удар сокирою молотом у шию з лівої сторони ОСОБА_11 .

Після вказаного удару, ОСОБА_12 вибіг з під`їзду на вулицю, а ОСОБА_8 з метою доведення до кінця свого раніше виниклого умислу на позбавлення життя потерпілого побіг за ним на вулицю, де наздогнавши останнього поблизу буд. АДРЕСА_2 , тримаючи в правій руці сокиру молот, наніс потерпілому один удар сокирою молотом у лобну частину голови з лівої сторони, від якого потерпілий втратив свідомість і впав на землю, після чого ОСОБА_8 тримаючи в правій руці сокиру молот продовжив наносити потерпілому нею не менше одного удару в область голови та не менше трьох ударів в область тильної сторони лівої кісті.

Вважаючи всі дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_11 виконаними, ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину.

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 були спричинені наступні тілесні ушкодження:

- забито-рублена рана шиї та три різані рани тильної поверхні лівої кисті, які у сукупності так і поодинці, відповідно до п. 2.3.2 «а», п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х лицьова травма тижнів (21 дня);

- закрита тупа щелепно-лицьова травма у вигляді перелому правої виличної кістки, що спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), яка відповідно до п. 2.2.1 «а, б, в», п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. належить до категорії середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження;

- закрита черепно-мозкова травма у вигляді забито-рубленої рани лобної ділянки, втиснутого перелому лобної кістки та забою головного мозку, що відповідно до п. 2.1.1 «а» п. 2.1.2, д. 2.1.3 «б» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Однак, свій злочинний умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_11 , ОСОБА_8 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме у зв`язку з тим, що потерпілому своєчасно було надано медичну допомогу, в результаті чого смерть Краснокутського не настала.

Згідно вироку суду першої інстанції, 17 червня 2021 року приблизно о 17:45 год., ОСОБА_8 знаходячись в під`їзді №3 будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, маючи умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер та наслідки своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, з підстав ревнощів до своєї співмешканки, тримаючи сокиру молот в правій руці, наніс один удар сокирою - молотом у шию з лівої сторони ОСОБА_11 .

Після вказаного удару, ОСОБА_11 вибіг з під`їзду на вулицю, а ОСОБА_8 з метою доведення до кінця свого раніше виниклого умислу , пішов за потерпілим на вулицю, де наздогнавши останнього поблизу буд. АДРЕСА_2 , тримаючи в правій руці сокиру молот, наніс потерпілому один удар сокирою молотом у лобну частину голови з лівої сторони, від якого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_8 тримаючи в правій руці сокиру - молот продовжив наносити потерпілому нею не менше одного удару в область голови та не менше трьох ударів в область тильної сторони лівої кісті.

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 були спричинені наступні тілесні ушкодження:

- забито- рублена рана шиї та три різані рани тильної поверхні лівої кисті, які у сукупності так і поодинці, відповідно до п. 2.3.2 «а», п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х лицьова травма тижнів (21 дня);

- закрита тупа щелепно-лицьова травма у вигляді перелому правої виличної кістки, що спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), яка відповідно до п. 2.2.1 «а, б, в», п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. належить до категорії середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження;

- закрита черепно - мозкова травма у вигляді забито-рубленої рани лобної ділянки, втиснутого перелому лобної кістки та забою головного мозку, що відповідно до п. 2.1.1 «а» п. 2.1.2, д. 2.1.3 «б» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент заподіяння.

Приймаючи рішення про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України суд першої інстанції його мотивував тим, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що обвинувачений мав умисел на позбавлення життя потерпілого і не зміг довести його до кінця внаслідок своєчасного надання медичної допомоги.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку суду, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і як наслідок, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Указав, що:

-наявність умислу у ОСОБА_8 на спричинення смерті потерпілому з мотивів ревнощів підтверджується показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .. Попри наведення судом у вироку показань вказаних свідків, не надано їм належної оцінки, не спростовано доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_8 йдучи на зустріч з потерпілим попередньо мав на меті вчинити його вбивство, а також після вчинення злочину повідомляв свідкам про те, що вбив потерпілого, так як думав, що спричинені ним ушкодження до цього призвели;

-про наявність умислу на вбивство вказують спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація поранень потерпілого. Наголосив, що ОСОБА_8 наносив потерпілому удари сокирою-молотом у життєво-важливі частини тіла, бив по голові та остаточно залишив потерпілого після того, як він перестав рухатися. Також наголосив, що залишаючи місце злочину, ОСОБА_8 не намагався надати першу медичну допомогу потерпілому, або хоча б зупинити кровотечу, не бачив, щоб зазначені дії вчиняли інші особи. Об`єктивних доказів тверджень ОСОБА_8 про те, що він, начебто намагався викликати швидку допомогу та чув як її викликали сторонні особи, під час судового розгляду не встановлено.

Просить повторно частково дослідити докази сторони обвинувачення та ухвалити вирок апеляційним судом, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, призначивши обвинуваченому за цим законом покарання 9 років позбавлення волі.

Згідно телефонограми потерпілий ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, просив проводити судовий розгляд за його відсутності, у зв`язку із чим апеляційний розгляд кримінального провадження здійснено за відсутності останнього.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, частково повторно дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є обґрунтованими.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.п. 4, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», при відмежуванні умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винуватого до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, - умисел є прямим, а якщо не бажає, але свідомо припускає їх настання, - умисел є непрямим. Вирішуючи питання про те, з яким (прямим чи непрямим) умислом діяв винуватий, тобто для з`ясування змісту і спрямованості умислу, необхідно зважати на сукупність всіх обставин учиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізацію поранень (поранення життєво важливих органів) заподіяних потерпілому, причини припинення злочинних дій, а й спосіб учинення злочину, засоби і знаряддя злочину. При цьому якщо винувата особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

Суд наведених вище вимог належним чином не дотримав.

Як слідує із матеріалів провадження, встановлені органом досудового слідства фактичні обставини кримінального провадження, у тому числі викладені в обвинувальному акті насильницькі дії обвинуваченого, які становлять об`єктивну сторону складу злочину, були підтверджені сукупністю належним чином досліджених у суді першої інстанції доказів і наведені у вироку першої інстанції.

Однак, надаючи оцінку діям обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у ОСОБА_8 умислу на спричинення смерті потерпілого.

В апеляційній скарзі належність, достовірність, допустимість достатність доказів не оспорюється. Прокурор лише оспорює висновок суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_8 умислу на спричинення смерті ОСОБА_11 , тобто однієї із складових суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення.

Провівши в апеляційному провадженні часткове дослідження доказів, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за наступних обставин.

17 червня 2021 року ОСОБА_8 перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно о 17:00 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), з метою позбавлення життя потерпілого. Взяв сокиру молот, та направився за адресою: АДРЕСА_2 , до місця мешкання раніше знайомого ОСОБА_10 .

В подальшому, реалізуючи свій раніше виниклий умисел, ОСОБА_8 приблизно о 17:30 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) прибув за місцем мешкання ОСОБА_10 та попрохав останнього зателефонувати потерпілому ОСОБА_11 , для виклику його на розмову за вищевказаною адресою, з підстав ревнощів до своєї співмешканки.

Цього ж дня, приблизно о 17:45 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 спускаючись сходами під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , побачив на першому поверсі ОСОБА_11 .. ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті потерпілого та бажаючи їх настання, діючи умисно, тримаючи сокиру молот в правій руці, наніс один удар сокирою молотом у шию з лівої сторони ОСОБА_11 .

Після вказаного удару, ОСОБА_12 вибіг з під`їзду на вулицю, а ОСОБА_8 з метою доведення до кінця свого раніше виниклого умислу на позбавлення життя потерпілого побіг за ним на вулицю, де наздогнавши останнього поблизу буд. АДРЕСА_2 , тримаючи в правій руці сокиру молот, наніс потерпілому один удар сокирою молотом у лобну частину голови з лівої сторони, від якого потерпілий втратив свідомість і впав на землю, після чого ОСОБА_8 тримаючи в правій руці сокиру молот продовжив наносити потерпілому нею не менше одного удару в область голови та не менше трьох ударів в область тильної сторони лівої кісті.

Вважаючи всі дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_11 виконаними, ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину.

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 були спричинені наступні тілесні ушкодження:

- забито-рублена рана шиї та три різані рани тильної поверхні лівої кисті, які у сукупності так і поодинці, відповідно до п. 2.3.2 «а», п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х лицьова травма тижнів (21 дня);

- закрита тупа щелепно-лицьова травма у вигляді перелому правої виличної кістки, що спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), яка відповідно до п. 2.2.1 «а, б, в», п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. належить до категорії середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження;

- закрита черепно-мозкова травма у вигляді забито-рубленої рани лобної ділянки, втиснутого перелому лобної кістки та забою головного мозку, що відповідно до п. 2.1.1 «а» п. 2.1.2, д. 2.1.3 «б» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Однак, свій злочинний умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_11 , ОСОБА_8 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме у зв`язку з тим, що потерпілому своєчасно було надано медичну допомогу, в результаті чого смерть ОСОБА_15 не настала.

Допитаний як в суді першої інстанції, так в суді апеляційної інстанції, не заперечуючи факту спричинення тілесних ушкоджень за вищевикладених обставин, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в закінченому замаху на умисне вбивство не визнав, зазначивши, що умислу на вбивство потерпілого не мав.

Проте до цих показань обвинуваченого колегія суддів відноситься критично та розцінює їх як намагання уникнути покарання за скоєне.

Не дивлячись на невизнання вини ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 , його вина підтверджується зібраними у встановленому законом порядку і належним чином дослідженими у судовому засіданні сукупністю доказів:

-заявою до поліції ОСОБА_11 від 17.06.2021р. про нанесення йому знайомим ОСОБА_16 17.06.2021р. сокирою тілесних ушкоджень в ділянку голови, шиї та руки. (т.1 а.с.78).

-показаннями потерпілого ОСОБА_11 який зазначив, що знайомий із обвинуваченим та його дівчиною ОСОБА_17 , вони проживають на одному районі. Він спілкується із ОСОБА_18 остання проживала разом із ОСОБА_8 та скаржилася, що він застосовує до неї фізичне насильство. Деякий час ОСОБА_18 також проживала у нього. ОСОБА_8 ревнував ОСОБА_18 до нього. 17.06.2021р. йому зателефонував його знайомий ОСОБА_19 , повідомив, що ОСОБА_8 хоче з ними зустрітися, з`ясувати де ОСОБА_18 , він погодився. Вони зустрілись близько 17:00 год. в під`їзді будинку АДРЕСА_2 із ОСОБА_8 . Останній спитав де ОСОБА_20 , він не знав про що повідомив останньому. ОСОБА_8 не повірив та вдарив гострою частиною сокири, яка була у нього в руках у його ліву сторону шиї. Він схопився за місце де був удар, почув як по руці біжить кров. Іншою рукою розпилив в бік ОСОБА_8 газовий балончик, який завжди носить із собою та почав відходити від ОСОБА_8 . Пішов на вулицю в бік дороги. ОСОБА_8 пішов за ним, наздогнав його та наніс йому удар у голову, чим - не бачив. Він втратив свідомість та прийшов до тями вже у лікарні.

-протоколом слідчого експерименту від 09.07.2021, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_11 , понятих, статиста та судово-медичного експерта, згідно якого, потерпілий розказав та показав як 17.06.2021 в під`їзді ОСОБА_8 будучи розташованим навпроти нього наніс йому удар сокирою-молотом , яку тримав у правій руці, гострою його частиною, в ліву передню поверхню шиї. А потім на вулиці ОСОБА_8 наніс йому ще один удар сокирою- молотом у голову зліва (а.с.133-138 т.1).

-даними висновку судово-медичної експертизи №12-14/417-А/21, згідно якого, механізм утворення забито-рубленої рани шиї зліва, що має місце у ОСОБА_11 , не суперечить судово-медичним даним відповідно до строку та способу її утворення, на який вказує потерпілий під час слідчого експерименту в частині локалізації травматичного впливу нападника, проте інші тілесні ушкодження, що встановлені у ОСОБА_11 , під час проведення слідчого експерименту потерпілим не відображені (а.с.138-139 т.1).

-даними протоколу огляду місця події з фотознімками від 17.06.2021, в ході якого оглянуті сходи між 3 (третім) і 4 (четвертим) поверхом 3-го під`їзду в будинку АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено майку білого кольору, з нашаруваннями сірого кольору па передній стінці майки та і зовнішньої сторони, крім того мається напис L.O.J.J. Jabel of Granded Good organic cotton light fit EURXS USXS CATR CN160/80A MX XCH HM, балончик з написом «NATO» Крім того в ході огляду при вході в під`їзд на сходах які ведуть до першого поверху розташовані на поверхні незначні краплі бурого кольору. З поверхні найбільшої інформативної краплі був зроблений змив на марлевий тампон, плюс контрольний марлевий тампон, плюс контрольний змив на марлевий тампон. Виявлене та вилучене поміщено до паперових конвертів (а.с.39-47 т.2).

-даними висновку судово-медичної експертизи №14/1324-Дм/21 від 07.07.2021, згідно якого, в змиві зі сходів 1-ого поверху, вилученого 17.06.2021 в ході огляду місця події при вході в під`їзді АДРЕСА_3 , виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Походження даної крові від потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виключається (а.с.6-8 т.2).

-показаннями свідка ОСОБА_21 , відповідно до яких у неї були близькі стосунки із ОСОБА_8 вони проживали разом. Потерпілого ОСОБА_11 вона також знає, у них дружні стосунки. ОСОБА_8 її ревнував до ОСОБА_11 В Червні 2021р. вона разом із ОСОБА_8 пішла до своїх батьків, побувши там деякий час пішла від батьків по своїх справах, ОСОБА_8 залишився. У вечорі повернулась до батьків додому після чого прийшов ОСОБА_8 , питав де вона була та повідомив що сокирою вдарив ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_8 пішов до себе до додому, вона залишилась, потім дізналась, що ОСОБА_11 у лікарні. Також зазначила, що раніше ОСОБА_8 погроз в адресу ОСОБА_11 не висловлював, конфліктів між ними не було.

-показаннями свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких він знайомий із ОСОБА_8 , його дочка ОСОБА_21 проживала разом із ОСОБА_8 . Влітку 2021р. він йшов із дружиною з магазину та зустрів ОСОБА_8 . Останній повідомив, що іде на зустріч і показав сокиру, яку дістав з пакету, при цьому казав, що зарубає ОСОБА_22 . Він забрав у нього сокиру та викинув у траву, після чого пішов. Через деякий час до нього додому прийшов ОСОБА_8 , у нього руки були в крові, повідомив, що зарубав ОСОБА_22 . ОСОБА_8 помив руки та пішов. Також повідомив , що ОСОБА_8 ревнував його дочку до Вови.

-показаннями свідка ОСОБА_23 , відповідно до яких вона є фельшером у КП «Центр економічної медицини катастроф» , виїжджає на виклики швидкої медичної допомоги. Влітку 2021р. вона заступила на зміну, в бригаді де був водій та лікар. Надійшов виклик на вул.М.Бажанова в м.Харкові, вони виїхали. По приїзду бачила, як на вулиці на асфальті сидів раніше не відомий їй ОСОБА_11 та тримався за голову, був весь у крові. Він повідомив, що його сокирою вдарив знайомий ОСОБА_24 . Вона оглядала його, у нього були рани на шиї та лобній ділянці голови. За допомогою медичних працівників ОСОБА_11 встав та пройшов до карети медичної допомоги. Вони його госпіталізували до лікарні.

-показаннями свідка ОСОБА_25 , відповідно до яких, він знайомий із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 16 або 17 червня 2021р. він був вдома за адресою: АДРЕСА_4 , до нього близько 17:00 год. зайшов ОСОБА_8 , який шукав свою дівчину Настю та попросив зателефонувати ОСОБА_11 , в руках замотаною у ганчірку у нього була сокира. Він зателефонував, вони домовились про зустріч та ОСОБА_8 одразу пішов. Він зателефонував ще раз ОСОБА_11 повідомив, що у ОСОБА_8 сокира і щоб той не йшов з ним на зустріч. Після чого він вийшов на балкон та бачив як ОСОБА_8 сокирою наносить удари ОСОБА_11 , ударів було три. ОСОБА_11 від удару впав на землю, ОСОБА_8 відійшов, потім повернувся та ще наніс удар, після чого пішов. ОСОБА_11 намагався піднятися, однак не зміг та сів на сходи магазину. Потім з магазину вийшли люди, підійшли до ОСОБА_11 стали надавати йому допомогу. Він викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Також зазначив, що ОСОБА_8 самостійно припинив наносити ОСОБА_11 удари, його ніхто не зупиняв, коли покидав місце події ОСОБА_11 був у свідомості, сидів на сходах.

-відеозаписом з портативної камери патрульного поліцейського, з якого вбачається як 17.06.2021р. в 17:58 год. потерпілому ОСОБА_11 медичні працівники надають медичну допомогу, зокрема накладають пов`язку на ліву кість. При цьому, потерпілий у свідомості , стоїть на ногах, у нього перев`язана шия та голова . В 18:00 год. потерпілий самостійно іде до катери медичної допомоги та за допомогою медичного працівника сідає до неї.

-постановою слідчого від 26.07.2021, згідно якої, диск із відеозаписом з портативної камери патрульного поліцейського визнаний речовим доказом (а.с. 106 т.1).

-даними аудіозаписів цифрових повідомлень наданих на запит слідчого, з яких вбачається, що чоловік телефонує в службу 102 та 103 та повідомляє, що за адресою АДРЕСА_5 один чоловік наносить удари сокирою іншому, повідомляє про два удари. Постановами слідчого від 26.07.2021 диск із аудіо записами повідомлень в 103, 102 визнані речовими доказами (а.с.107, 111 т.1).

-даними відеозапису добровільно наданого ОСОБА_26 , який остання здійснила 17.06.2021 о 17:47 год. на свій мобільний телефон, будучі біля кіоска, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з якого убачається як чоловік одягнутий у чорну футболку, темні штани та чорні черевики іде швидким кроком, тримаючи у руках сокиру. (а.с.140-141 т.1).

-постановою слідчого від 23.06.2021, згідно якої, диск із відеозаписом з телефону ОСОБА_26 визнаний речовим доказом (а.с. 142 т.1).

-даними протоколу впізнання від 24.06.2021, згідно якого, ОСОБА_26 серед пред`явлених їй чотирьох фотознімків чоловіків, впізнала ОСОБА_8 , як чоловіка який 17.06.2021 близько 17:40 год. йшов по вул.М.Бажанова, 10 із сокирою у руці та конфліктував із чоловіком у голубій футболці (а.с.143-145 т.1).

-даними відеозапису наданого добровільно ОСОБА_27 , з камер відеоспостереження по АДРЕСА_2 , з якого вбачається як 17.06.2021 о 17:46 год. по вулиці іде ОСОБА_11 , лівою рукою тримається за шию, потім зникає з поля зору, за ним іде ОСОБА_8 тримаючи у правій руці сокиру чорного кольору та також зникає з поля зору. Також із відеозапису вбачається, що ОСОБА_12 двічі іде в протилежний від ОСОБА_11 бік та двічі повертається. При цьому у ОСОБА_8 в руках наявний телефон, який він намагається увімкнути, потім повертається в бік ОСОБА_11 та коли знову потрапляє в поле зору камери, телефона в руках вже не має. В 17:48 ОСОБА_12 остаточно іде швидким кроком, постійно обертаючись та в подальшому зникає з поля зору камери. 17:53 год. під`їжджає карета медичної допомоги, в 17:58 год. поліція. В подальшому потерпілий самостійно іде до катери швидкої медичної допомоги, сідає в неї. В 18:09 год. карета медичної допомоги від`їжджає (а.с.146-147 т.1).

-постановою слідчого від 23.06.2021, згідно якої, диск із записом визнаний речовим доказом (а.с. 148-149 т.1).

-даними відеозапису наданого добровільно ОСОБА_28 з камер відеоспостереження по АДРЕСА_2 , з якого вбачається як 17.06.2021 о 17:47 год. по вулиці проходить ОСОБА_8 тримаючи в правій руці чорну сокиру (а.с. 150-151 т.1).

-постановою слідчого від 23.06.2021, згідно якої, диск із записом визнаний речовим доказом (а.с. 152-153 т.1).

-даними протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_21 від 08.07.2021, із фотознімками, наданого нею добровільно, в присутності її матері, з якого вбачається, що ОСОБА_8 17.06.2021 о 15:23 год. відправляв Краснокутському Вові смс повідомлення про з`ясування де перебуває ОСОБА_18 і що він до нього прийде. За поясненнями ОСОБА_21 у неї в телефоні встановлено дві картки її та ОСОБА_8 , оскільки останній заклав свій телефон у ломбард (а.с.154-157 т.1).

-постановою слідчого від 08.07.2021, згідно якої, фотознімки визнані речовими доказами (а.с.158 т.1).

-даними з копій виписок медичних карт КНП «Міська клінічна лікарня швидкої медичної та невідкладної допомоги ім.проф. О.Г. Мещанінова», згідно яких, потерпілий ОСОБА_11 надійшов до стаціонару 17.06.2021 виписався 18.06.2021 у зв`язку із письмовою відмовою перебування у стаціонарі. Під час перебування у лікарні проведене оперативне хірургічне лікування у вигляді первинної хірургічної обробки ран рубленої рани шиї , різаної рани лівої кисті, забійної рани голови.

19.06.2021 ОСОБА_11 знову поступив до вказаної лікарні куди госпіталізований в ургентному порядку зі скаргами на головний біль, запаморочення, нудоту та біль у місяцях забоїв та ран. Виписаний 01.07.2021. Діагноз зазначений, як поєднана черепно-мозкова та щелепна-лицьова травма, забій головного мозку , забійна рана м`яких тканин голови, перелом кісток лицьового скелета, забої м`яких тканин голови та обличчя (а.с.114-129 т.1).

-постановою слідчого від 02.07.2021, згідно якої, копії медичних документів визнані речовими доказами (а.с.113 т.1).

-висновком судово-медичної експертизи №12-14/398-А/21 від 02.07.2021, згідно якої, у ОСОБА_11 має місце закрита черепно-мозкова травма у вигляді забито-рубленої рани лобної ділянки, втиснутого перелому лобної кістки та забою головного мозку, а також забита тупа щелепно-лицьова травма у вигляді перелому правої виличної кістки.

Окрім того, у ОСОБА_11 має місце забито-рублена рана шиї зліва та три різані рани тильної поверхні лівої кисті.

За механізмом вищевказані ушкодження утворилися в єдиний короткий проміжок часу від не менш п`ятиразової травматичної дії предмета (предметів), що володіє ріжучими та рублячими властивостями, можливо лезо сокири, індивідуальні особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися, окрім перелому правої виличної кістки, який утворився від одноразової травматичної дії тупого предмета, індивідуальні особливості травмуючої поверхні якого в ушкодженнях не відобразилися, тому судити про конкретний предмет не є можливим, при цьому характер ушкоджень не виключає можливості утворення їх 17.06.2021 при обставинах що відомі з постанови слідчого.

-даними медичної карти №10785 стаціонарного хворого відділення політравми КНП «МКЛШНЖ ім. проф.Мещанінова» ХМР, згідно якої, у ОСОБА_11 17.06.2921 діагностовано забита рублена рана шиї зліва та різаних ран лівої кисті, та проведене оперативне хірургічне лікування у вигляді первинної хірургічної обробки ран із накладанням шовного матеріалу.

За ступенем тяжкості:

Забито-рублена рана шиї зліва та три різані рани тильної поверхні лівої кисті, які у сукупності так і поодинці, належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х лицьова травма тижнів (21 дня);

- закрита тупа щелепно-лицьова травма у вигляді перелому правої виличної кістки, що спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), відповідно до п. 2.2.1 «а, б, в», п. 2.2.2 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 належить до категорії середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження;

- закрита черепно - мозкова травма у вигляді забито-рубленої рани лобної ділянки, втиснутого перелому лобної кістки та забою головного мозку належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п. 2.1.1 «а» п. 2.1.2, д. 2.1.3 «б» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 ( а.с.130-132 т.1).

-даними протоколу слідчого експерименту із відеозаписом та фотознімками від 15.07.2021, в ході проведення якого ОСОБА_8 відтворив обставини за яких 17.06.2021 на сходах третього під`їзду в будинку АДРЕСА_2 він зустрівся із ОСОБА_11 та тримаючи у правій руці сокиру-молот, яку взяв із собою заздалегідь, наніс ОСОБА_11 удар в шию з лівої сторони гострою частиною, а потім другий удар тупою частиною в ділянку правої скроні. ОСОБА_11 вийшов з під`їзду та став йти від нього, він пішов за ним. Наздогнавши ОСОБА_11 він наніс тупою частиною сокири йому ще два удари в ділянку голови після чого ОСОБА_11 став присідати на землю. Він побачив кров у ОСОБА_11 взяв у нього телефон хотів викликати швидку, не зміг, повернув телефон ОСОБА_11 та пішов з місця до себе додому. По дорозі в кущі викинув сокиру (а.с.177-200 т.1).

-висновком судово-медичної експертизи №12-14/427-А/21 від 16.07.2021, згідно якого, механізм утворення забито-рубленої рани шиї зліва, закритої черепно-мозкової травми у вигляді забито-рубленої рани лобної ділянки, втиснутого перелому лобної кістки та величної кістки, що мають місце у ОСОБА_11 , в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним відповідно строку та способу їх утворення, на який вказує ОСОБА_8 під час слідчого експерименту від 15.07.2021р. в частині локалізації травматичного впливів, проте механізм утворення різаних ран тильної поверхні лівої кисті, що встановлені у ОСОБА_11 під час слідчого експерименту підозрюваним не відображені (а.с.4-5 т.2).

-даними заяви ОСОБА_8 , згідно якої, останній добровільно видав дізнавачу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області свої речі в які був одягнутий 17.06.2021, а саме футболку чорного кольору із написами білого кольору, штани спортивні темно-сірого кольору та пару туфель чорного кольору. Під час судового розгляду обвинувачений підтвердив добровільну видачу своїх речей, в яких був одягнутий 17.06.2021 (а.с.90 т.1).

-даними протоколу огляду від 01.07.2021, з якого вбачається, що слідчий оглянув надані в добровільному порядку речі ОСОБА_8 , здійснив їх опис та фотографування (а.с. 97-99 т.1).

-даними судово-медичних експертиз № 14/1325-Дм/21 від 07.07.2021, №14/1326-Дм/21 від 12.07.2021, № 15-12/588-Дм/2021 від 12.07.2021, №14/1554-Дм/21 від 03.08.2021, з яких вбачається, що кров ОСОБА_8 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А. На лівій туфлі добровільно наданій ОСОБА_8 виявлені сліди крові людини. При серологічному дослідженні, в крові виявлений антиген А. Таким чином, враховуючи результати досліджень, конкретні обставини справи і групу крові потерпілого, можна припустити, що дані сліди крові походять від будь-якої людини з груповою належність крові А (ІІ) з ізогемаглютинином анти В, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 . На футболці та штанах ОСОБА_8 кров людини не виявлена (а.с.9-21 т.2).

-даними судово-психіатричної експертизи №379 від 19.07.2021, згідно якої ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 перебував в стані вищевказаного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану застосуванню примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.1-3 т.2).

Таким чином, сукупністю вищенаведених доказів, які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, підтверджується винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

При визначенні спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_8 саме на скоєння умисного вбивства потерпілого, колегія суддів враховує, що для злочину було використано знаряддя з підвищеними травмуючими властивостями сокиру-молот; характер і локалізацію поранень, зокрема, удари в життєво важливі органи, а саме: у шию з лівої сторони, у лобну частину голови з лівої сторони, в область голови, у тому числі рублячою частиною сокири.

Характер та послідовність дій, вчинених ОСОБА_8 , у своїй сукупності свідчить про те, що він мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_11 .

Так у провадженні встановлено, що в обвинуваченого на ґрунті ревнощів були неприязні стосунки з потерпілим, перед зустріччю з потерпілим обвинувачений заздалегідь взяв з собою, а потім застосував сокиру, тобто знаряддя злочину, застосування якого призводить до смерті, нанісши нею численні удари у життєво важливий орган людини- голову, у тому числі рублячею частиною.

Зазначені вище обставини вчинення злочину свідчать про те, що ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілого і бажав їх настання, однак не довів задумане до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілого 17.06.2021 було доставлено до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої медичної та невідкладної допомоги ім.проф. О.Г. Мещанінова» та надано фахову медичну допомогу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що встановлені фактичні обставини справи виключають можливість кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України, оскільки механізм застосованого ним насильства не дає підстави вважати, що останній мав намір спричинити тілесні ушкодження, а не вчинити вбивство.

При цьому колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 вчинив закінчений замах на вбивство.

Так, згідно ч.2 ст.15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Згідно встановлених обставин кримінального правопорушення ОСОБА_8 наніс шість ударів сокирою-молотом, у тому числі її лезом, в область життєво важливих частин людини голови і закінчив свої насильницькі дії лише після того, як потерпілий впав і не міг протидіяти обвинуваченому. Після цього обвинувачений залишив місце злочину, не вживши ніяких заходів для надання допомоги потерпілому, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_25 .

Зазначене свідчить про те, що обвинувачений виконав всі дії які вважав необхідні для доведення злочину до кінця.

Про це ж свідчать і подальші дії ОСОБА_8 , який повідомив свідку ОСОБА_13 про те, що щойно вбив потерпілого ОСОБА_22 .

Тому рішення суду першої інстанції про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України є помилковим.

З урахуванням викладеного, дії ОСОБА_8 колегія суддів кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Оскільки суд першої інстанції застосував закон який не підлягає застосуванню, тому на підставі п.п.2, 4 ч.1 ст.409, ч.2 ст.409, п.2 ч.1 ст.413 КПК України, вирок суду першої інстанції, в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного за цим законом покарання, колегія суддів скасовує у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Відповідно до вимог п.п.1, 2 ч.1 ст.420 КПК України колегія суддів ухвалює вирок та кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

При призначенні ОСОБА_8 покарання в межах, установлених у санкції ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів, відповідно до положень ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, обставини його вчинення, визнання ним винуватості в частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не має судимості, стан його здоров`я, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, не має місця роботи, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає можливим призначити ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене у санкції ч.1 ст.115 КК України, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині перекваліфікації дій з ч.2 ст.15, ч.1ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України та призначення покарання за вказаною статтею скасувати.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України покарання 7 років позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: