Справа № 183/1695/22
№ 1-кп/183/606/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000184 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровськ Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, водія-електрика лісопильного відділення групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

16 березня 2022 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 66 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія-електрика лісопильного відділення групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем та, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, будучи зобов`язаним суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, 24 березня 2022 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

27 квітня 2022 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Феодосіївська, 2, та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 24 березня 2022 року солдат ОСОБА_5 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 27 квітня 2022 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також вказав, що 16.03.2022 року він був призваний на військову службу по мобілізації. 24.03.2022 року він дійсно залишив військову частину, оскільки йому подзвонила матір і сказала, що захворіла бабуся, якій 100 років та їй нікому допомогти. Він намагався відпроситися, але не знайшов у кого. Після чого, прийняв рішення поїхати допомогти матері доглядати за бабусею, інших повнолітніх родичів вони не мають. До правоохоронних органів він прийшов самостійно. Після 24.03.2022 року зв`язуватися з командуванням він не намагався, але звернувся до Покровського військомату. До мобілізації він вже проходив військову службу з 2016 року по 2017 рік, приймав участь в АТО, потім розірвав контракт, є учасником бойових дій, заохочень не мав. Додав, що бабуся померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дружина є інвалідом ІІІ групи. Зазначив, що бажає і надалі проходити військову службу. У скоєному щиро кається.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000184 від 19.04.2022 року, згідно з яким до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві надійшло повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 за фактом того, що 24 березня 2022 року, військовослужбовець призваний по мобілізації, солдат ОСОБА_5 , самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин в умовах воєнного стану (а.п. 43);

- службовим розслідуванням за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_5 , згідно з яким на солдата ОСОБА_5 накладено стягнення у вигляді суворої догани (а.п. 58);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.03.2022 року № 66 про зарахування солдата військової служби по мобілізації ОСОБА_5 до списків особового складу частини (а.п.59);

- актом службового розслідування від 15.04.2022 року, згідно з яким солдата ОСОБА_5 за самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 більше 10 діб притягнуто до дисциплінарної відповідальності, припинено виплату грошового забезпечення, з 24.03.2022 року знято з усіх видів забезпечення (а.п.60-66);

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2022 року № 83 про результати службового розслідування (а.п.67-68);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.09.2017 року № 192 про зарахування солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 до списків особового складу частини (а.п.73);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.03.2017 року № 50 про відрядження старшого солдата ОСОБА_5 (а.п.74).

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 5 ст. 407 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за місцем служби характеризується негативно.

Однак, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; з`явлення із зізнанням.

Крім того суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, у лікарів на обліку не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, безпосередньо приймав участь в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської областей по захисту незалежності й територіальної цілісності України, є учасником бойових дій, бажає і надалі проходити службу у лавах Збройних Сил України.

Тому, з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, наявності кількох пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 положення ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме призначити покарання у виді арешту з відбуванням на гауптвахті.

При цьому суд вважає, що призначення покарання у виді арешту на гауптвахті буде достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України у виді арешту з відбуванням на гауптвахті, строком на 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1