Провадження 1-в/193/100/23
У Х В А Л А

іменем України

06 червня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області у режимі відеоконференції з ДУ "Софіївська виправна колонія (№45) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2023 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Софіївська ВК (№ 45)», згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Представник виправної колонії в судовому засіданні висловив думку про прийняття рішення за клопотанням засудженого на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання засудженого, суд дійшов такого висновку.

По даній справі ОСОБА_5 засуджений 16.04.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст.186 ч.2, 369 ч.3, 70 ч. 1 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років розбавлення волі. Знову засуджений 25.04.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 263 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого, якщо він в період іспитового строку-2 роки не вчинить нового злочину. Знову засуджений 04.06.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч.2 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням призначеним за вироком від 16.04.2018 року призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Вирок від 25.04.2018 року за ст.263 ч.1 КК України до З років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України виконувати самостійно. Знову засуджений 8.06.2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 309 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст 70 ч.4 КК України призначене покарання поглинути покаранням за вироком від 16.04.2018 року і остаточно призначено покарання на строк 5 років позбавлення волі. Знову засуджений 8.10.2018 року Бабушкінським районним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 309 ч.2, 190 ч.2, 263 ч. 1, 70 ч. 1, 71 ч.1 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2016 року за ст. 70 ч.4 КК України , шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком від 08.06.2018 року остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 років позбавлення волі. Дніпровським Апеляційним судом вирок від 08.10.2018 року скасовано. Призначити за ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 190 ч.2, 309 ч.2, 263 ч.1 КК України на підставі ст. 70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України вироком від 8.06.2018 року призначено покарання до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за вироком від 19.01.2016 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Знову засуджений 13.02.2019 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком поглинути покарання, обраним від 23.01.2019 року Апеляційним судом, і остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Знову засуджений 20.03.2018 року Кіровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 263 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового поглинання, призначеного вироком від 13.02.2019 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбуття рахувати з 20.06.2018 року. Знову засуджений 25.04.2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст. 263 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч. 4 КК України призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання призначити вироком від 20.03.2019 року до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 року на підставі ст.70 ч.4 КК України визначено остаточну міру покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком від 04.06.2018 року більш суворим за вироком від 25.04.2019 року і остаточно визначено покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 20 червня 2018 року, кінець строку: 20 серпня 2023 року.

Крім того, ОСОБА_5 раніше був засуджений 19.01.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 309 ч.2, 185 ч.2 КК України, на підставі ст. 70 ч. 1,4 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк відбуття покарання термін з 27.11.2015 до вступу вироку в законну силу, звільнений 11.05.2017 року на підставі ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03.05.2017 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 8 місяців 17 днів.

Станом на 06 червня 2023 року засуджений відбув встановлених п. 3 ч. 3 ст.81 КК України 3/4 призначеного судом строку покарання. Залишок невідбутої частини покарання складає 2 місяці 6 днів.

На підставі ч. 2ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 3 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 21.06.2018 року. Під час утримання в Дніпровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо. Під час відбування покарання у «СВК(№21)» отримав стягнення у вигляді попередження, погашене, заохочень не мав. З 27.10.2019 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)» за час відбування покарання заохочень та стягнень не мав. 11.07.2021 року був етапований до УВП (№4) в МОБЛ. З 13.09.2021 року продовжив відбувати покарання в Софіївській виправній колонії (№45) за час відбування покарання характеризується позитивно, має 2 заохочення у вигляді подяки правами начальника установи, стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику реагує адекватно. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Є інвалідом 2 групи, не працює. До майна і предметів, якими користується ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Роботи з благоустрою не виконує так як є інвалідом. За власним бажання є днювальним церкви на території установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, приймає участь в організаціях виховних заходів, які проводяться в установі. Зарахований до програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Подолання наркотичної залежності», «Духовне відродження». Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування та телефонних переговорів. За вироком суду має позов 2172 грн. Вину у скоєному злочині визнає. Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого затверджений наказом Міністерство юстиції України № 294/5 від 19.01.2023 засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення).

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, неодноразово звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком (чотири рази), крім того, до засудженого уже було застосовано умовно-дострокове звільнення, але останній знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, мав одне стягнення, суд приходить до висновку, що хоча у поведінці ОСОБА_5 і існують позитивні зміни, а саме наявність двох заохочень, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт відбуття засудженим 3/4 строку призначеного покарання та наявність заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

З огляду на зазначене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Повний текст ухвали суду оголошено 07 червня 2023 року о 10:40 год.

Суддя ОСОБА_1