ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/1017/22 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/735/23 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: домашній арешт
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 травня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого відділення №1 СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000101 від 28 грудня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України, до 26 липня 2023 року -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000101 від 28 грудня 2021 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він будучи начальником управління житлово-комунального господарства та будівництва Лозівської міської ради 04.10.2021 року організував проведення державної закупівлі-послуги: Поточний ремонт житлового будинку за адресою: мікрорайон, б.39, с.Єлезаветівка Лозівського району, Харківської області, достовірно розуміючи для себе, що вказані ремонтні роботи фактично проводитись не будуть, оскільки уже були проведені у повному обсязі із поточного ремонту житлового будинку за адресою: мікрорайон, б.39, с.Єлезаветівка Лозівського району Харківської області власними силами - працівниками КП «Тепловодосервіс» Лозівської міської ради та за власні кошти проведено роботи

Переможцем вказаної державної закупівлі стало ТОВ «Ремонтна Будівельна Компанія» (далі ТОВ «РемБудКо»). Після чого, ОСОБА_8 затвердив поданий ТОВ «РемБудКо» дефектний акт із переліком робіт, які нібито будуть проведені в ході ремонту житлового будинку, а також погодив Договірну ціну №1/10/21/Є щодо вартості вказаних робіт, достовірно для себе розуміючи, що вказані роботи фактично проводитись не будуть. На підставі вказаних документів, 13.12.2021 року ОСОБА_8 та директор ТОВ «РемБудКо» уклали та підписали договір №27/21/481 про надання послуг: Поточний ремонт житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зі строком виконання робіт до 15.12.2021. Сума договору склала 339842 грн.

В подальшому ОСОБА_8 , на виконання вказаного договору 15.12.2021 року підписав Акти приймання виконаних будівельних робіт, форми кБ-2в №1 та №2 на загальну суму 339842 грн., тим самим прийнявши від підрядника неіснуючі роботи та зобов`язавши управління сплатити грошові кошти за них. На підставі вказаних актів приймання виконаних будівельних робіт, управлінням 21.12.2021 року зі свого рахунку на рахунок ТОВ «РемБудКо» безпідставно здійснено переказ грошових коштів управління на загальну суму 339842 грн. В результаті вказаних дій ОСОБА_8 управлінню житлово-комунального господарства та будівництва Лозівської міської ради, завдано майнової шкоди на загальну суму 339842 грн.

22.05.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України.

25.05.2023 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу виді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України, та наявність ризиків, передбачених п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на вірогідність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськайонного суду Харківської області від 26 травня 2023 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та мешкання: за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 з покладенням на нього обов`язків: прибувати до старшого слідчого відділення №1 СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 раз на тиждень, щосереди з 10-00 год. до 18-00 год.; прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; утримуватись від спілкування з свідками; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашній арешт у нічний час.

На думку захисника підозра, яка була вручена ОСОБА_8 є необґрунтованою, а також жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Крім того слідчим суддею не було взято до уваги, що ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має матір пенсіонерку 1941 року народження, за якою він доглядає та яка потребує його допомоги.

ОСОБА_8 та його захисник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили задовольнити апеляційну скаргу.

Позиції інших учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_8 та його захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення прокурора, якй заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Згідно зі ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, колегія суддів враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчий та прокурор довели що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, та навели достатньо обставин та доказів, на підставі яких обґрунтували клопотання про застосування саме цього запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства та належному врахуванні фактичних відомостей.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог п.п.4,5 ч.1 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколах допитів свідків, копіях документів; протоколі обшуку.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, в тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, згідно підозри.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника про неналежність наданих органом досудового розслідування доказів причетності ОСОБА_8 до інкримінованих правопорушень, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Так, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Судом першої інстанції також правильно взято до уваги й самі фактичні обставини (фабули злочину) згідно підозри, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинена у великих розмірах та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку як інкримінованого злочину, так й самої особи підозрюваного.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

За таких обставини, враховуючи, що дії ОСОБА_8 , за вчинення яких йому повідомлено підозру, класифікуються як нетяжкий та тяжкий корупційний злочини, а саме кримінальне правопорушення проти власності та кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, внаслідок чого колегія суддів вбачає, що існує суспільний інтерес який свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж цілодобовий домашній арешт не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4ст. 95 КПК).

Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, доводи захисника про те, що фактично лише тяжкість інкримінованого злочину формально стала єдиною підставою для обрання найбільш суворого виду запобіжного заходу - тримання під вартою є необґрунтованими.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність висновків суду першої інстанції з цього приводу та їх декларативність не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є слушними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях провадження.

Зважаючи на вагомість доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні в тому числі тяжкого корупційного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано, враховуючи суспільний інтерес, який в даному випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, слідчий суддя дійшов до цілком правильного висновку про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, одружений,має на утриманні мати похилого віку, однак такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт. Крім того, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, згідно підозри, вони не стали для нього стримуючим фактором для уникнення від вчинення дій відповідно до повідомлення про підозру.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з визначеним строком дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки слідчий суддя застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід до 26.07.2023 року включно, вийшов за межі строку досудового розслідування.

Так, відповідно до вимог ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 було вручено повідомлення про підозру 22.05.2023 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, у відповідності до п.4 ч.3 ст.219 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність встановлення строку строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом, який не може перевищувати двох місяців, тобто до 20 липня 2023 року.

З огляду на викладене та керуючись приписами ч.3 ст.407 КПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та визначенням іншого строку дії ухвали про застосування домашнього арешту, відповідно до зазначених вимог процесуального закону.

Керуючись ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Лозівського міськайонного суду Харківської області від 26 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 - скасувати та постановити нову.

Клопотання старшого слідчого відділення №1 СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до старшого слідчого відділення №1 СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 раз на тиждень, щосереди з 10-00 год. до 18-00 год.;

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_8 , визначити до 20.07.2023 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 положення ч.5 ст.181 КПК України, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію даної ухвали негайно направити для виконання Лозівському РВП ГУНП в Харківській області, слідчому ОСОБА_9 , прокурору ОСОБА_6 до відома та вручити підозрюваному ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4