КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/5324/2023 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія справи: ст. 183 КПК
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді- ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваного - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , погодженого прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 год. 30 хв. 07.10.2023 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Жмеринка, Вінницької області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 11, ч. 2 ст. 115КК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, розглянути можливість застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, зокрема, цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Як вказує захисник, повідомлена підозра не ґрунтується на матеріалах доданих до клопотання слідчого та здійснена в порушення приписів п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України за відсутності доказів щодо особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що у підозрюваного відсутня будь-яка необхідність у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_12 , тим паче з корисливих мотивів, адже не існує жодних обставин, які б вказували, що останній міг вчиняти дії, які негативно впливали на інтереси ОСОБА_10 чи ОСОБА_13 , так само відсутні докази, які б вказували на можливість одержання будь-якої матеріальної вигоди внаслідок вбивства ОСОБА_12 .

Стверджує, що версія сторони обвинувачення щодо мотиву вчинення вказаного кримінального правопорушення ґрунтується виключно на показах потерпілого ОСОБА_12 , які є його особистими припущеннями та не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 майже ідентичні за змістом між собою, що може, як вважає захисник, вказувати на копіювання та ймовірність завідомо неправдивого повідомлення про кримінальне правопорушення та вчинення дій, спрямованих на створення штучних доказів.

Наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не доведено. Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є надуманим та ґрунтується виключно на ступені тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення спростовується тим, що з огляду на зміст письмового повідомлення про підозру та матеріалів, якими обґрунтовується клопотання слідчого, стороною обвинувачення всі матеріали, які по суті можуть слугувати доказами вже зібрано, а обставини кримінального правопорушення відомі та встановлені.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, також не підтверджено матеріалами справи, оскільки до свідків, про яких відомо із матеріалів кримінального провадження, здійснено заходи безпеки, а будь-які експерти в провадженні взагалі відсутні.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, базується на припущеннях органу досудового розслідування щодо можливості сприяння ОСОБА_10 переховуванню якихось осіб та спробам не допустити викриття себе, як організатора вказаного кримінального правопорушення, однак з показів свідків у вказаному провадженні випливає, що виключно підозрюваний займався організаціє кримінального правопорушення, а відтак, кому останній сприятиме у переховуванні, не зрозуміло.

На думку апелянта, прокурором, під час розгляду клопотання, не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а слідчим суддею залишено поза увагою дані стосовно особи підозрюваного, а саме: наявність постійного місця проживання та роботи, міцних соціальних зв`язків та того факту, що останній є активним учасником БО "Благодійний фонд "Поділля-ХХІ століття" і займається волонтерською діяльністю.

Заслухавши доповідь судді, думку захисників, підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурорів про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а відтак необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000407 від 22.05.2023 року за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

10.08.2023 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

10.08.2023 старший слідчий в ОВС першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, наявності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України,неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року клопотання старшого слідчого було задоволено та щодо ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 год. 30 хв. 07.10.2023.

Під час розгляду вказаного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_10 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробила сторона обвинувачення стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_10 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому посилання сторони захисту на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри слід визнати безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання органу досудового розслідування на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Доводи апелянта щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_10 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за їх вчинення навіть з урахуванням особи підозрюваного, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відтак ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , погодженого прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 год. 30 хв. 07.10.2023 відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4