ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

потерпілої ОСОБА_12

представника потерпілої ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000133 за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 , на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2021 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: 1) вироком Апеляційного суду Київської області від 14.03.2008 року за ст.ст. 27 ч. 4, 187 ч. 4; 2) 189 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) вироком апеляційного суду Чернівецької області від 10.11.2014 року за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі; 4) вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24.06.2020 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_2 , громадянина України непрацюючого, одруженого, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина, раніше судимого: 1) вироком Одеського обласного суду від 25.05.2000 року за ст.ст. 93 п «А», 142 ч. 3 42 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 2) вироком Запорозького районного суду Запорізької області від 20.08.2009 року за ст. 187 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі; 3) вироком Запорозького районного суду Запорізької області від 18.03.2009 року за ст.ст. 187 ч. 3, 71 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення

ЄУНСС: 723/884/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_14

Номер провадження: 11-кп/822/4/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

волі,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця і жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, на утриманні якого перебуває двоє неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судимого, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні та виправдано, внаслідок недоведеності, в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України.

ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України і призначено йому міру покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.

Засудженого ОСОБА_7 взято під варту в залі суду. В строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано період його тримання під вартою з 19.10.2016 року по 24 грудня 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла на момент затримання обвинуваченого).

ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України і призначено йому міру покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.

Засудженого ОСОБА_8 взято під варту в залі суду. В строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано період його тримання під вартою з 19.10.2016 року по 03 липня 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла на момент затримання обвинуваченого).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , в частині стягнення матеріальної шкоди залишено без задоволення, а в частині стягнення моральної шкоди - задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (та інших двох осіб відомості про яких виділені в окреме провадження) на користь потерпілої ОСОБА_12 нанесену їй моральну шкоду в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (та інших двох осіб відомості про яких виділені в окреме провадження) на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в загальній сумі 31 374 (тридцять одну тисячу триста сімдесят чотири) гривні, 67 копійок, а саме:

- за проведення судово-трасологічної експертизи № 2093-К від 30.01.2017 року - 1 650,75 гривень

- за проведення судово-трасологічної експертизи № 2094-К від 26.12.2016 року - 615,72 гривень

- за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 814 від 10.03.2017 року - 29 108,20 гривень.

Вирішено долю речових доказів.

На вказаний вирок суду подано апеляційні скарги:

- прокурором Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , в якій просить вирок відносно виправданого ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України та обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати їх винними за ч. 4 ст. 187 КК України, а ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам даного кримінального провадження.

Зазначає, що сам факт користування обвинуваченим ОСОБА_6 під час відбування покарання засобами мобільного зв`язку, що сукупності з іншими доказами, а саме показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які підтверджують факт спілкування з ОСОБА_6 по мобільному телефону, є доказом того, що ОСОБА_6 дійсно здійснював телефонні дзвінки, перебуваючи в Личаківській виправній колонії, в тому числі і особі відомості про яку виділені в окреме провадження.

Стверджує, що негласні слідчі дії, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером НОМЕР_1 , в ході яких були зафіксовані розмови між вказаним абонентом ОСОБА_6 та абонентом НОМЕР_2 відомості про якого виділені в окреме провадження, проводились у кримінальному провадженні № 0000467, а постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування, а в подальшому постановою про виділення матеріалів досудового розслідування, виділені у кримінальне провадження № 0000133, тому використання цих матеріалів у кримінальному провадженні № 0000133 не потребувало отримання ухвал слідчого судді Апеляційного суду та є допустимими доказами.

Вказує, що проведені на підставі ухвал слідчих суддів Апеляційного суду щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та двох осіб відомості про яких виділені в окреме провадження, негласні слідчі дії у вигляді аудіо-, відео контролю особи за участю оперативних працівників органу поліції, в ході яких обвинувачені дають викривальні показання, слід врахувати як доказ їх винуватості.

Вважає, що зроблені судом висновки щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, з наведених вище підстав не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд належним чином не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та не надав їм належної оцінки.

Разом з тим, звертає увагу на те, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і висновок суду про не доведення при кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та двох осіб відомості про яких виділені в окреме провадження, кваліфікуючої ознаки «вчинення розбою, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах», як вказує суд, згідно обвинувального акту сума викраденого потерпілої ОСОБА_12 майна складає 288 424 (двісті вісімдесят вісім тисяч чотириста двадцять чотири) грн 67 коп., що є великим розміром на момент вчинення злочину.

Наголошує, що визначення розміру матеріальних збитків, розмір яких безпосередньо впливає на кваліфікацію дій обвинувачених було здійснено зі слів потерпілої ОСОБА_12 без підтвердження вартості викрадених речей відповідними належними доказами, оскільки проведення експертизи, як вважає суд, щодо визначення розміру матеріальних збитків слідчим чи прокурором не було забезпечено, відповідно не забезпечено доказове підтвердження розміру шкоди, однак у даному випадку, виходячи з того, що ід час досудового розслідування кримінального провадження не було встановлено місцезнаходження всього викраденого у потерпілої майна, тобто у зв`язку з відсутністю об`єктів дослідження, проведення експертизи викраденого майна було неможливим, а отже, шкода була визначена з урахуванням вартості майна, вказаної потерпілою.

- захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_11 , в якій просить оскаржуваний вирок скасувати із закриттям кримінального провадження за недоведеності участі його підзахисного у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню із наступним виправданням обвинуваченого через недоведеність його участі у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Стверджує, що в судовому засіданні, зокрема його довірителі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинувачені не визнали і користуючись положеннями ст. 63 Конституції України від дачі показів та відповідей на запитання відмовились.

Вказує, що показання потерпілої ОСОБА_12 суд першої інстанції не сприйняв критично і надав цим показам вирішальне значення, хоча під час досудового розслідування потерпіла ОСОБА_12 осіб, які здійснили напад на неї, впізнати за будь-якими ознаками не змогла, так як четверо нападників були в масках на обличчі та рукавицях на руках, а під час судового розгляду показання змінила та почала впізнавати всіх нападників по статурі та очах.

Зазначає, що в основу обвинувального вироку покладено протоколи проведених обшуків на місцях проживання обвинувачених із подальшим вилученням речей, які потерпіла впізнала як викрадені із її помешкання в ході розбійного нападу на неї, при цьому заяви обвинувачених щодо придбання ними цих речей судом не перевірено та не спростовано.

Також, звертає увагу, що обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 ґрунтується на відеозаписах з камер спостереження ГУНП в Чернівецькій області, згідно з яких судом встановлено, що автомобіль марки Mercedec-Benz E-200, литовський реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , був зафіксований 28.09.2016 року в м. Чернівці та перебував у його керуванні, але зазначений факт не доводить участь ОСОБА_8 у вчиненні розбійного нападу.

Вважає, що при умові повного виправдання ОСОБА_6 суд першої інстанції визнав недоведеними обставини попередньої змови між ОСОБА_6 та особою відомості про яку виділено в окреме провадження, щодо організації розбійного нападу на ОСОБА_12 .

Вказує, що судом було критично оцінено покази свідків сторони захисту, які давали покази під присягою свідка, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань і за відмову від дачі показів, та свідчили про те, що на момент вчинення злочину, зокрема ОСОБА_7 перебував в іншому місті.

- обвинуваченим ОСОБА_7 , який просить вирок відносно нього скасувати, посилаючись на те, що докази наявні в справі вказують на непричетність його у скоєні інкримінованого йому злочину.

На адресу Чернівецького апеляційного суду надійшла заява від заставодавця - ОСОБА_18 , зі змісту якої вбачається, що він просить винести ухвалу про повернення йому грошових коштів в сумі 211 310 (двісті одинадцять тисяч триста десять) грн., внесених ним для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному проваджені в якості застави.

Обґрунтовуючи свою заяву тим, що на даний момент у зв`язку із сімейними обставинами він не може забезпечити своєчасну явку за викликом ОСОБА_8 , про що ставить до відома суд, а тому просить звільнити його від виконання обов`язків заставодавця в даному провадженні та ухвалити рішення про повернення йому грошової застави.

Також на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від прокурора ОСОБА_5 про звернення застави в дохід держави, зі змісту якого вбачається, що прокурор просить розглянути вказане клопотання та прийняти рішення, яким грошові кошти в сумі 211 310 (двісті одинадцять тисяч триста десять) грн. внесені в якості застави за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернути в дохід держави, шляхом їх перерахування НБУ.

Обґрунтовуючи своє клопотання тим, що обвинувачений ОСОБА_8 будучи обізнаним про покладені на нього обов`язки при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави та відповідні наслідки за їх порушення, будучи належним чином повідомленим, не з`являвся за викликом до суду без поважних на те причин, не повідомив про причини своєї неявки, порушивши покладені на нього обов`язки при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави.

Враховуючи викладене, вважає, що необхідно звернути заставу в дохід держави з перерахуванням на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Заставодавець - ОСОБА_18 , який будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явився та не повідомив суд про поважність причин своєї неявки, що у відповідності до положень ч. 9 ст. 182 та ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає проведенню судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доповів зміст поданих апеляційних скарг, доводи прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та клопотання про звернення застави в дохід держави і просила їх задовольнити з підстав наведених у них, а апеляційні скарги обвинувачених та їх захисників, як необґрунтовані без задоволення, позицію обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі, а апеляційну скаргу прокурора, як необґрунтовану залишити без задоволення, при цьому клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави залишили на розсуд суду, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченим: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Приписами ст. 370 КПК України встановлено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Районний суд постановляючи оскаржуваний вирок щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та інших двох осіб відомості про яких виділені в окреме провадження, в повній мірі не дотримався вищезазначених вимого закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.09.2016 року приблизно о 20 год 45 хв., обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та дві особи матеріали відносно яких виділені в окреме провадження за попередньою злочинною змовою між собою, переслідуючи злочинний умисел направлений на здійснення нападу на мешканку Чернівецької області ОСОБА_12 з метою заволодіння її майном, з корисливих мотивів прибули на автомобілі марки Mercedes-Benz E-200, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 в с. Годилів Сторожинецького району Чернівецької області, де по місцю проживання ОСОБА_12 , діючи спільно та умисно, будучи одягнутими у маски, якими прикрили свої обличчя та рукавичках на руках, маючи при собі заздалегідь підготовлені знаряддя для вчинення нападу, прозору липку стрічку (скотч), пістолет невстановленого зразка, металевий прут, незаконно проникли на територію домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_12 , далі через незачинені двері проникли в середину будинку, де діючи умисно, протиправно та узгоджено, з корисливих мотивів, здійснили напад на останню, під час якого дві особи матеріали відносно яких виділені в окреме провадження спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та за допомогою заздалегідь підготовленої прозорої липкої стрічки (скотчу) зв`язали руки, ноги та рот потерпілої ОСОБА_12 , тим самим обмеживши її можливість рухатись та чинити опір, погрожували застосуванням насильства, яке виразилось у прикладанні пістолета невстановленого зразка до скроні голови потерпілої та погрозою вбивства, застосовували фізичне насильство, яке виразилось у нанесені удару рукояткою пістолета невстановленого зразка по голові ОСОБА_12 , від якого остання втратила свідомість, а також ударів металевим прутом по спині та ногах, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: - синців в правій орбітальній ділянці; на спинці носа; на підборідді; на підборідді по центру; в правій завушній ділянці в кількості 2-х; по зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині; в проекції 2-го пальця правої стопи по передній поверхні; по середньо-лопатковій лінії зліва в проекції 7-9 ребер; по задньопаховій лінії зліва в проекції 5-го міжребір`я; по задньо-паховій лінії зліва в проекції 8-го міжребір`я; по задній поверхні правого плеча в нижній третині, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 161437 екс від 29.09.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень; - саден в ділянці правого ліктьового згину по зовнішній поверхні; по тильній поверхні лівого передпліччя в нижній третині; в нижній третині лівого передпліччя по променевій поверхні; в ділянці лівого променево-зап`ясткового суглобу по ліктьовій поверхні; в ділянці правого променево-зап`ясткового суглобу по тильній поверхні, які відповідно до висновку судово-медичного за № 1437 екс від 29.09.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень; - гематом в лівій орбітальній ділянці; в проекції тіла нижньої щелепи справа, які відповідно до висновку судово-медичного експерта за № 1437 екс від 29.09.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я та різаних поверхневих ран в лівій завушній ділянці; на тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-ї п`ясної кісти, які відповідно до висновку медичного експерта за № 1437 екс від 29.09.2016 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Під час вчинення даного розбійного нападу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та дві особи матеріали відносно яких виділені в окреме провадження заволоділи майном ОСОБА_12 , а саме: - грошовими коштами в сумі 100 доларів США; - мобільним телефоном «Айфон 5» білого кольору із сім-картою оператора «МТС» № НОМЕР_4 ; - мобільним телефоном кнопочним «Самсунг», малинового кольору, із сім-картою № НОМЕР_5 ; - комплектом столового срібла, а саме 12 ложок, 12 виделок та 12 ножів із випуклими візерунками квітів; - ювелірною іконою із срібла та дерева розміром, у вигляді Божої матері з Ісусом Христом на руках»; - ювелірною іконою із срібла та дерева, у вигляді «Божої матері з Ісусом Христом»; - шубою з лисиці рижого кольору, - шубою з коротким рукавом світлого кольору з коричневими замшевим поясом, - фотоапаратом марки «Паларойд» чорного кольору; - одним тюнером фірми «Оупен Бокс»; - жорстким диском відеоспостереження та блоком; - посвідченням водія на прізвище ОСОБА_12 , яке матеріальної цінності не представляє; - чемоданом пластмасовим темно-синього кольору на колесах та з витяжною ручкою; - валізою чорного кольору з червоною вставкою по середині на двох колесах з витяжною ручкою фірми «Левайс»; - мисливським ножом, у світло бежевому футлярі; - біжутерією, а саме: кульчиками срібного кольору на гачках з ланцюжками; двома наручними годинниками «Майкл Корс» (біжутерія) золотистого кольору; наручним годинником «Майкл Корс» (біжутерія) срібний з білими вставками; - жіночою сумкою, лакованою, коричневого кольору; - жіночою сумкою, коричневого кольору, замшевою; - плойкою сірого кольору фірми «Ревінгтон» з пластмасовою ручкою та із кераміки в середині; - машинкою фірми «БОШ» чорного кольору; - ноутбуком марки «Тошиба» темно сірого кольору; - дисконтними картками «Брокард», «Джузель», «Метро», тур сервісу «ДМ Чернівці», які матеріальної цінності не становлять; - пластиковою карткою «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_12 ; - наручним годинником фірми «Calvin Klein» срібного кольору; - жіночим взуттям (зимове та літнє взуття), зокрема: - жіночими чобітками молочного кольору на платформі та на каблуку; - жіночими чорними замшевими чобітками на платформі та на каблуку; -жіночими босоніжками білого кольору з коричневими вставками фірми «Годе»; - жіночими замшевими чорними туфлями на шпильці та на платформі із бантами чорного кольору; - жіночими замшевими чорними батальйонами на золотому каблуку, фірми «Вагон»; - замшевими босоніжками з лаковою платформою та шпилькою оранжевого кольору фірми «Паолеті»; - іншим взуттям, загальною вартістю 700 доларів США; - медичною довідкою на транспортний засіб на ім`я ОСОБА_19 , яка матеріальної цінності не становить; - чоловічим годинником срібного кольору «Орієнт»; - портмоне чорного кольору із записником; - папкою із замінника шкіри, чорного кольору.

Заволодівши майном ОСОБА_12 , обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та дві особи матеріали відносно яких виділені в окреме провадження приблизно о 22.20 годині з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли, розпорядившись ним в подальшому на свій розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та дві особи матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України - розбій тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, за кваліфікуючими ознаками: вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням у житло.

Однак з такими висновками районного суду, судова колегія апеляційного суду в повній мірі погодитись не може.

Крім цього, суд першої інстанції постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 за ст. 27 ч. 4, ст. 187 ч. 4 КК України мотивував своє рішення тим, що будь-які докази, які б вказували на винуватість останнього в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Такі висновки районного суду колегія суддів вважає помилковими, виходячи з наступного.

Так, 20.01.2017 року матеріали досудового розслідування за № 0000467 були об`єднані з матеріалами кримінального провадження № 0001869. Цього ж дня, з вищезазначених матеріалів було виділено в оригіналах в окреме провадження під № 0000133 матеріали по факту готування до вчинення розбійного нападу на ОСОБА_20 та ОСОБА_12 .

Отже, негласні слідчі (розшукові) дії, а саме, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером 097118034, в ході яких були зафіксовані розмови між ОСОБА_6 та абонентом НОМЕР_2 , а саме особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, у зв`язку з об`єднанням кримінальних проваджень з подальшим виділенням матеріалів у кримінальне провадження № 0000133, не потребували ухвал слідчого судді Апеляційного суду. Тому районний суд прийшов до помилкового висновку про недопустимість вищезазначеного доказу.

Колегією суддів апеляційного суду, згідно протоколу про дослідження інформації в ході проведення негласної розшукової дії (т. 1 а. к. п. 87-93) було встановлено, що ОСОБА_6 та особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження по телефону обговорюють питання заволодіння коштами в сумі сто тисяч американських доларів у якоїсь особи.

Факт користування ОСОБА_6 мобільними телефонами під час відбування покарання в Личаківській виправній колонії підтверджується листом Начальника Личаківської ВК № 30 від 06.12.2016 року (т. 3 а. к. п. 238) з якого вбачається, що під час проведення обшуку та догляду засудженого ОСОБА_6 у останнього було виявлено і вилучено два мобільних телефони.

З показів свідка ОСОБА_15 , які він дав в суді апеляційної інстанції, вбачається, що йому телефонував ОСОБА_6 на прізвисько « ОСОБА_21 » та просив поселити кількох його знайомих. Дане підтверджується також перевіреними колегією суддів показами покійного свідка ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_16 у своїх показах даних в суді першої інстанції, які були досліджені апеляційним судом показала, що до неї телефонував ОСОБА_6 на прізвисько « ОСОБА_21 », який на той час відбував покарання у місцях позбавлення волі разом з її братом, та просив показати його знайомому місцезнаходження будинку ОСОБА_12 , що вона в подальшому і зробила.

Відповідно до ст. 260 КПК України аудіо-відео контроль особи, як різновид втручання у приватне спілкування, полягає в отриманні без відома конкретної особи аудіо- або аудіо- та відеозапису її розмов або інших звуків, рухів, дій, пов`язаних з її діяльністю. Проведення аудіо-відео контролю особи можливе тільки після отримання ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 3 ст. 258 КПК України спілкуванням є передавання інформації у будь-якій формі від однієї особи до іншої безпосередньо, а ч. 4 ст. 258 КПК України зазначає, що втручанням у приватне спілкування, є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним.

Ухвалами апеляційного суду Чернівецької області № 2291 т від 23.12.2016 року, та № 1770 т від 10.10.2016 року було надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо контроль щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Апеляційним судом були досліджені протоколи про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 16 січня 2017 року (т. 1, а. к. п. 128) та від 23 листопада 2016 року (т. 3 а. к. п. 138-139) щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , та інформацію, яка була отримана при застосуванні технічних засобів відповідно до вищезазначених протоколів (т. 1 а. к. п. 130-141), ( т. 3 а. к. п. 140) та було встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час приватного спілкування повідомили, що саме «ОСОБА_21», а як встановлено колегією суддів - це ОСОБА_6 , повідомив особі матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, що в будинку у ОСОБА_12 є велика сума грошей в іноземній валюті.

Вищезазначені докази колегія суддів вважає допустимими, оскільки вони здобуті у відповідності до вимог КПК України, а зі змісту розмов ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вбачається, що вони спілкуються добровільно, вважають дане спілкування приватним, будь-якого тиску на них не чиниться.

А тому колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_6 в період часу до 22.09.2016 року переслідуючи прямий корисливий умисел направлений на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, вирішив вчинити розбійний напад на жительку с. Годилів Сторожинецького району Чернівецької області ОСОБА_12 .

З цією метою, 22.09.2016 року ОСОБА_6 знаходячись в місцях позбавлення волі, а саме відбуваючи покарання у Личаківській виправній колонії № 30 та усвідомлюючи, що особисто не зможе вчинити розбійний напад на ОСОБА_12 та взяти безпосередню участь у його вчиненні, із мобільного телефону за номером абонента НОМЕР_1 зателефонував на номер абонента НОМЕР_2 , яким користувався його знайомий - особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та під час розмови запропонував останньому організувати вчинення вказаного злочину. При цьому ОСОБА_6 надав особі матеріали відносно якої виділені в окреме провадження інформацію про об`єкт вчинення нападу, а також поради та вказівки щодо способу та часу вчинення злочину, тим самим сприяв у готуванні та подальшому вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_12 .

В свою чергу, 22.09.2016 року особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження надав добровільну згоду щодо вчинення нападу на ОСОБА_12 та повідомив, що до вчинення даного злочину він має намір залучити інших осіб.

Далі, в період часу до 28.09.2016 року особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вступив у попередню злочинну змову із ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження для здійснення нападу на мешканку Чернівецької області ОСОБА_12 з метою заволодіння її майном.

Пізніше, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та дві особи матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, будучи у попередній злочинній змові, на автомобілі марки Mercedes-Benz E-200, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 прибули в с. Годилів Сторожинецького району Чернівецької області, де проживає ОСОБА_12 .

Після чого, 28.09.2016 року приблизно о 20 год 45 хв., ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 та двома особами матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, будучи одягнутими у масках на обличчях та рукавичках на грудях, маючи при собі заздалегідь підготовлені знаряддя для вчинення нападу, прозору липку стрічку (скотч), пістолет невстановленого зразка, металевий прут, незаконно проникли на територію домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_12 , далі через незачинені двері проникли в середину будинку, де діючи умисно, протиправно та узгоджено, з корисливих мотивів, здійснили напад на останню, під час якого ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 та двома особами матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, за допомогою заздалегідь підготовленої прозорої липкої стрічки (скотчу) зв`язали руки, ноги та рот потерпілої ОСОБА_12 , тим самим обмеживши її можливість рухатись та чинити опір, погрожували застосуванням насильства, яке виразилось у прикладанні пістолета невстановленого зразка до скроні голови потерпілої та погрозою вбивства, застосовували фізичне насильство, яке виразилось у нанесені удару рукояткою пістолета невстановленого зразка по голові ОСОБА_12 , від якого остання втратила свідомість, а також ударів металевим прутом по спині та ногах, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: - синців в правій орбітальній ділянці; на спинці носа; на підборідді; на підборідді по центру; в правій завушній ділянці в кількості 2-х; по зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині; в проекції 2-го пальця правої стопи по передній поверхні; по середньо-лопатковій лінії зліва в проекції 7-9 ребер; по задньопаховій лінії зліва в проекції 5-го міжребір`я; по задньо-паховій лінії зліва в проекції 8-го міжребір`я; по задній поверхні правого плеча в нижній третині, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 161437 екс від 29.09.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень; - саден в ділянці правого ліктьового згину по зовнішній поверхні; по тильній поверхні лівого передпліччя в нижній третині; в нижній третині лівого передпліччя по променевій поверхні; в ділянці лівого променево-зап`ясткового суглобу по ліктьовій поверхні; в ділянці правого променево-зап`ясткового суглобу по тильній поверхні, які відповідно до судово-медичного висновку за № 1437 екс від 29.09.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень; - гематом в лівій орбітальній ділянці; в проекції тіла нижньої щелепи справа, які відповідно до висновку судово-медичного експерта за № 1437 екс від 29.09.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я та різаних поверхневих ран в лівій завушній ділянці; на тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-ї п`ясної кісти, які відповідно до висновку медичного експерта за № 1437 екс від 29.09.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Під час вчинення даного розбійного нападу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та двоє осіб матеріали відносно яких виділені в окреме провадження заволоділи майном ОСОБА_12 , а саме: - грошовими коштами в сумі 100 доларів США; - мобільним телефоном «Айфон 5» білого кольору із сім-картою оператора «МТС» № НОМЕР_4 , вартістю 5 000 грн; - мобільним телефоном кнопочним «Самсунг», малинового кольору, із сім-картою № НОМЕР_5 , вартістю 1 500 грн; - комплектом столового срібла, а саме 12 ложок, 12 виделок та 12 ножів із випуклими візерунками квітів, вартістю 200 доларів США; - ювелірною іконою із срібла та дерева розміром, у вигляді Божої матері з Ісусом Христом на руках», вартістю 100 доларів США; - ювелірною іконою із срібла та дерева, у вигляді «Божої матері з Ісусом Христом», вартістю 100 доларів США; - шубою з лисиці рижого кольору, вартістю 2000 доларів США; - шубою з коротким рукавом світлого кольору з коричневими замшевим поясом, вартістю 500 доларів США; - фотоапаратом марки «Паларойд» чорного кольору, вартістю 500 доларів США; - одним тюнером фірми «Оупен Бокс», вартістю 100 доларів США; - жорстким диском відеоспостереження та блоком, вартістю 3 000 доларів США; - посвідченням водія на прізвище ОСОБА_12 , яке матеріальної цінності не представляє; - чемоданом пластмасовим темно-синього кольору на колесах та з витяжною ручкою, вартістю 250 доларів США; - валізою чорного кольору з червоною вставкою по середині на двох колесах з витяжною ручкою фірми «Левайс», вартістю 100 доларів США; - мисливським ножом, у світло бежевому футлярі, вартістю 50 доларів США; - біжутерією, а саме: кульчиками срібного кольору на гачках з ланцюжками; - двома наручними годинниками «Майкл Корс» (біжутерія) золотистого кольору; - наручним годинником «Майкл Корс» (біжутерія) срібний з білими вставками, загальною вартістю 150 доларів США; - жіночою сумкою, лакованою, коричневого кольору, вартістю 300 доларів США; - жіночою сумкою, коричневого кольору, замшевою, вартістю 250 доларів США; - плойкою сірого кольору фірми «Ревінгтон» з пластмасовою ручкою та із кераміки в середині, вартістю 100 доларів США; - машинкою фірми «БОШ» чорного кольору, вартістю 900 грн; - ноутбуком марки «Тошиба» темно сірого кольору, вартістю 700 доларів США; - дисконтними картками «Брокард», «Джузель», «Метро», тур сервісу «ДМ Чернівці», які матеріальної цінності не становлять; - пластиковою карткою «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_12 ; - наручним годинником фірми «Calvin Klein» срібного кольору, вартістю 700 доларів США; - жіночим взуттям (зимове та літнє взуття), загальною вартістю 1 500 доларів США зокрема: - жіночими чобітками молочного кольору на платформі та на каблуку, вартістю 100 доларів США; - жіночими чорними замшевими чобітками на платформі та на каблуку, вартістю 200 доларів США; - жіночими босоніжками білого кольору з коричневими вставками фірми «Годе», вартістю 100 доларів США; - жіночими замшевими чорними туфлями на шпильці та на платформі із бантами чорного кольору, вартістю 100 доларів США; - жіночими замшевими чорними ботельйонами на золотому каблуку, фірми «Вагон», вартістю 200 доларів США; - замшевими босоніжками з лаковою платформою та шпилькою оранжевого кольору фірми «Паолеті», вартістю 100 доларів США; - іншим взуттям, загальною вартістю 700 доларів США; - медичною довідкою на транспортний засіб на ім`я ОСОБА_19 , яка матеріальної цінності не становить; - чоловічим годинником срібного кольору «Орієнт», вартістю 100 доларів США; - портмоне чорного кольору із записником, вартістю 30 доларів США; - папкою із замінника шкіри, чорного кольору, вартістю 50 доларів США, що станом на 28.09.2016 року (згідно офіційного курсу встановленого НБУ станом на 28.09.2016 р. по ціні 2 582,9474 грн за 100 дол. США) 10 880 доларів США еквівалентно 281 024, 67 грн, а всього вказані особи заволоділи майном потерпілої на загальну суму 288 424, 67 грн, що є великим розміром.

Заволодівши майном ОСОБА_12 , обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та двоє осіб матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, приблизно о 22.20 годині з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли, розпорядившись ним в подальшому на свій розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: пособництво у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, за кваліфікуючими ознаками: вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах.

Разом з цим, суд першої інстанції кваліфікуючи дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України виходив з того, що слідчий та прокурор відповідно до вимог ст. 242 КПК України не забезпечили проведення експертизи для визначення розміру заподіяних потерпілій збитків. З такими висновками районного суду колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Потерпіла в суді апеляційної інстанції дала чіткі та послідовні покази, щодо кількості викраденого в неї майна та його вартості, при цьому зазначала, що вона особисто, або її покійний чоловік придбавали викрадені в них речі і вона точно пам`ятає за яку саме суму були придбані ті чи інші речі. Розмір збитків вона визначала з урахуванням зносу речей, які були у використанні. Підтвердила, що у неї обвинувачені заволоділи майном, згідно з вироком районного суду. Апеляційний суд не має підстав не довіряти показам потерпілої, щодо розміру та вартості майна, оскільки вони є послідовними, як на досудовому слідстві так і під час розгляду в суді першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний забезпечити проведення експертизи, щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити. Потерпіла ОСОБА_12 , як на досудовому слідстві, так і в суді першої та апеляційної інстанції чітко вказувала на розмір заподіяних їй збитків, при цьому вказувала вартість кожної викраденої в неї речі. Окрім того, обвинувачені та їх захисники в суді апеляційної інстанції висловлювали незгоду з вартістю заподіяної шкоди тільки по окремих позиціях, а не по всьому майну.

Відповідно до ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Кваліфікуючи дії обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України без визначення розміру заподіяних збитків, районний суд порушив права потерпілої на відшкодування заподіяних їй збитків, що є неприпустимим.

Окрім того, у районному суді було встановлено, що не все викрадене майно було знайдено та повернуто потерпілій, а тому посилання у вироку суду першої інстанції на порушення вимог ст. 242 КПК України є безпідставним та таким, що протирічить практиці Верховного Суду (справа № 420/1667/18, № 750/4082/16-к).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки вони своїми умисними діями вчинили розбій тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, за кваліфікуючими ознаками: вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах.

Щодо апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 , на оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Невизнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 визнається колегією суддів, як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене. Адвокат ОСОБА_11 та обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ні в своїх апеляційних скаргах, ні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не заявляли клопотань про дослідження доказів чи їх передослідження з підстав передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України.

Аналізуючи вирок районного суду в частині апеляційних вимог обвинувачених та їх захисників, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, на думку судової колегії апеляційного суду, правильним є те, що районний суд критично віднісся до показів свідків захисту, оскільки дійсно вони є родичами обвинувачених та їхні покази не узгоджуються з матеріалами справи. При цьому колегія суддів, вважає, що покази потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 повинні бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки є послідовними та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Також вина обвинувачених підтверджується письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку, зокрема протоколами обшуків, протоколами пред`явлення предметів для впізнання, відеозаписами з камер відеоспостереження ГУНП в Чернівецькій області, висновками експертів. При цьому сторона захисту та обвинувачені, хоча і формально заперечували проти письмових доказів, які покладені в основу обвинувального вироку районним судом, але при цьому будь-яких аргументованих доводів на їх спростування не навели.

Колегією суддів під час дослідження та перевірки матеріалів даного кримінального провадження не встановлені об`єктивні дані, які б ставили під сумнів достовірність вищевказаних доказів, які підтверджують, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, а обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України.

Згідно вимог ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Застосування від імені держави до особи, визнаної винною, заходу примусу відноситься до дискреційних повноважень суду.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , покарання колегія суддів у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину, який згідно вимог ст. 12 КК України, належить до категорії особливо тяжких злочинів проти власності, ступінь вини ОСОБА_8 у вчиненому ним злочині, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, особу ОСОБА_8 , який в силу вимог ст. 89 КК України не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав; особу ОСОБА_6 , який суспільно-корисною працею не займається, офіційно непрацевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних членів сім`ї немає, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, те, що він є особою суспільно небезпечною, яка здатна на системне вчинення кримінальних правопорушень, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, стан його здоров`я, ступінь його вини у вчиненому ним злочині, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину; особу ОСОБА_7 , який суспільно-корисною працею не займається, офіційно непрацевлаштований, одружений, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина, раніше неодноразово судимий, зокрема, за злочини проти власності, те, що він є особою суспільно небезпечною, яка здатна на системне вчинення кримінальних правопорушень, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, стан його здоров`я, ступінь його вини у вчиненому ним злочині, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину.

Обставин, які згідно вимог ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують та обтяжують обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, згідно пред`явленого обвинувачення, колегією суддів не встановлено.

Обставин, які згідно вимог ст. 66 КК України пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, згідно пред`явленого обвинувачення, колегією суддів не встановлено.

Обставиною, яка згідно вимог ст. 67 КК України обтяжує обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, згідно пред`явленого обвинувачення, колегією суддів визнається: рецидив злочинів.

Обставин, які згідно вимог ст. 66 КК України пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, згідно пред`явленого обвинувачення, колегією суддів не встановлено.

Обставиною, яка згідно вимог ст. 67 КК України обтяжує обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, згідно пред`явленого обвинувачення, колегією суддів визнається: рецидив злочинів.

З урахуванням даних про особу обвинувачених, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, врахувавши всі обставини даного кримінального провадження, думку потерпілої, яка вважає, що слід призначити покарання в межах санкції інкримінованої їм статті, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації покарання, колегія суддів вважає, що їм слід призначити основне покарання в наближених до мінімальних меж санкції ч. 4 ст. 187 КК України, а також додаткове покарання - у виді конфіскації майна.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, в даному конкретному кримінальному провадженні, буде достатнім і необхідним для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, а також повністю відповідатиме меті покарання.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин до ухвалення попереднього вироку, остаточне покарання обвинуваченому слід призначати шляхом часткового складання покарання за вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2020 року (т. 16 а. к. п. 24-26).

Зважаючи на усі обставини даного кримінального провадження, судовою колегією апеляційного суду, не встановлено підстав для застосування ст. 69 КК України до обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у зв`язку із відсутністю передумов, за яких дана правова норма має змогу бути застосована.

Разом з цим, у кожній справі про злочин, яким заподіяно матеріальну шкоду, суд при постановленні вироку зобов`язаний вирішити цивільний позов.

Так, потерпілою ОСОБА_12 було заявлено до обвинувачених цивільний позов з вимогами солідарно стягнути з обвинувачених (цивільних відповідачів) на її користь майнову шкоду в сумі 446 359 (чотириста сорок шість тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень та моральну шкоду в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_12 послалася на суму викрадених речей з урахуванням вартості на момент викрадення та збільшення курсу іноземної валюти по відношенню до національної валюти та з врахуванням фізичного зносу.

До вартості викраденого, потерпіла також додала 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн вартості пошкодження її будинку, а саме розбитих стін, зірваної підлоги та зламаних меблів.

При обґрунтуванні вартості моральної шкоди потерпіла послалася на приниження її честі і гідності, завданні шкоди здоров`ю, сильних душевних переживань, втрати сну відчуття постійної тривоги.

Вимогами ч. 1 ст. 1190 ЦК України встановлено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_12 в частині відшкодування матеріальної шкоди суд вважає що в цій частині його слід задовольнити частково, оскільки колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження встановлено, що протиправними злочинними діями обвинувачених було завдано шкоду потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 288 424 (двісті вісімдесят вісім тисяч чотириста двадцять чотири) грн 67 коп.

Однак, колегія суддів не може задовольнити прохання потерпілої про відшкодування їй 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн вартості пошкодження її будинку, а саме розбитих стін, зірваної підлоги та зламаних меблів, оскільки остання не надала будь-яких доказів, які б підтверджували вказану вартість пошкодження її будинку.

Вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Аналізуючи вказану норму закону, колегія суддів вважає, що беззаперечно потерпілій було спричинено моральну шкоду, внаслідок нападу на неї та нанесення їй тілесних ушкоджень.

При цьому суд керується вимогами ч. 3-4 статті 23 ЦК України, згідно яких моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Встановлено, що в результаті злочинних дій обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та інших двох осіб, відомості про яких виділено в окреме провадження, потерпілій було нанесено моральну шкоду, яка полягає в наявних стражданнях останньої пов`язаних із нанесенням їй тілесних ушкоджень в тому числі тих які спричинили короткочасний розлад здоров`я та тяжкості вимушених змін в її житті. Душевні страждання, які перенесла і продовжує переносити ОСОБА_12 є частково непоправні так як вона відчуває страх перед можливим новим нападом, а тому визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинувачених на її користь, апеляційний суд враховує характер скоєного обвинуваченими злочину, ступінь винуватості, глибину фізичних та моральних страждань потерпілої, нервовий стрес, пов`язаний із вчиненим злочином, а також вимоги розумності та справедливості.

Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які дані в п. 9 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», щодо визначення розміру відшкодування на засадах розумності і справедливості, судова колегія знаходить, що сума в розмірі 100 000 (ста тисяч) гривень для потерпілої може бути належною і достатньою сумою відшкодування нанесеної моральної шкоди.

За таких обставин, враховуючи обсяг фізичних та душевних страждань потерпілої внаслідок неправомірних дій обвинувачених, роль і ступень кожного обвинуваченого у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення та заподіяння матеріальної та моральної шкоди, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, з урахуванням принципу індивідуалізації призначеного покарання, колегія суддів приходить до висновку про стягнення матеріальної та моральної шкоди з кожного обвинуваченого на користь потерпілої в рівних долях, що буде відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вищевказане узгоджується із роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.89 р. Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна, із змінами, згідно якого, якщо матеріальну шкоду заподіяно підсудним спільно з іншою особою, справу щодо якої виділено в окреме провадження, суд покладає обов`язок по відшкодуванню шкоди у повному розмірі на підсудного.

Що стосується клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави, а також заяви заставодавця - ОСОБА_18 про повернення йому грошових коштів, апеляційний суд доходить наступного.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19.06.2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у межах 110 (ста десяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 211 310 (двісті одинадцять тисяч триста десять) грн.

Згідно змісту вказаної ухвали, у разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_8 покладено обов`язок прибувати до суду із встановленою періодичністю, не відлучатися із АДРЕСА_3 без дозволу Сторожинецького районного суду Чернівецької області та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи. Роз`яснено обвинуваченому, що у разі внесення застави та з моменту звільнення його з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави (т. 12, а. к. п. 81-82).

01.07.2019 року на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області надійшли кошти в сумі 211310 грн в якості застави, внесеної заставодавцем - ОСОБА_18 за обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно квитанції № 0.0..1. (т. 12, а. к. п. 156).

Згідно змісту розписки від 03 липня 2019 року (т. 12, а. к. п. 154) громадянину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при заміні запобіжного заходу з тримання під вартою, визначеною ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19.06.2019 року, внесено заставу у розмірі 211 310 грн, роз`яснено, що на нього покладені ряд обов`язків та вразі порушення їх, застава буде звернена в дохід держави.

04.07.2019 року ОСОБА_8 , у зв`язку із внесенням застави, був звільнений з-під варти та вважався таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

При цьому, застава є безстроковим запобіжним заходом, тому її строк не може бути визначний ухвалою суду, і вона без визначення строку забезпечує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду (частина 7 статті 42 КПК).

Приписами частини 8 статті 182 КПК України встановлено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Відповідно до вироку Строжинецького районного суду від 06.09.2021 року засудженого ОСОБА_8 взято під варту в залі суду.

Проте, на момент проголошення вироку останній в залі суду не знаходився, до суду не з`являвся, під варту взятий не був.

В подальшому, на вказаний вирок суду першої інстанції обвинуваченими та їх захисниками, а також прокурором подано апеляційні скарги.

Під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, у зв`язку з неявкою до суду та не встановленням місця перебування обвинуваченого, ухвалою колегії суддів Чернівецького апеляційного суду від 22.06.2022 року оголошено розшук обвинувачених, зокрема, ОСОБА_8 та надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_8 переховувався від суду та перебував у розшуку, 04.11.2022 року щодо останнього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів бере до уваги наявну в матеріалах справи заяву заставодавця - ОСОБА_18 про повернення йому грошових коштів в сумі 211 310 (двісті одинадцять тисяч триста десять) гривень, внесених ним для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у зазначеному кримінальному провадженні, однак вважає її безпідставною, оскільки ОСОБА_8 було порушено покладені на нього обов`язки, тобто заставодавець не виконав своїх обов`язків щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи наведене, та те, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим, не з`являвся за викликом до суду без поважних причин, не повідомив про причини своєї неявки, порушивши покладені на нього обов`язки при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, судова колегія, керуючись ст. 182 КПК України приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави з перерахуванням на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Крім цього, згідно приписів ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Вимогами п.п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України встановлено, що суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07 липня 1995 року, роз`яснюється, що якщо у справі засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування призначались та проводились:

- судово-трасологічна експертиза № 2093-К від 31.01.2017 року - 1 650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) грн 50 коп. (т. 2 а. к. п. 5);

- судово-трасологічна експертиза № 2094-К від 26.12.2016 року - 615 (шістсот п`ятнадцять) грн 72 коп. (т. 2 а. к. п. 37);

- судово молекулярно-генетична експертиза № 814 від 10.03.2017 року - 29 108 (двадцять дев`ять тисяч сто вісім) грн 20 коп. (т. 4 а. к. п. 204).

Загальна сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування становить 31 374 (тридцять одну тисячу триста сімдесят чотири) грн 67 коп.

Враховуючи рівну участь обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, судова колегія апеляційного суду вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вартість проведених у справі експертиз на користь держави в рівних частках з кожного.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно зі ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі, скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 , залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора - задовольнити, оскаржуваний вирок частково скасувати.

Керуючись ст.ст. 182, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 413, 414, 418, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 , та заяву заставодавця - ОСОБА_18 про повернення йому грошових коштів, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримування публічного обвинувачення Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_23 та клопотання про звернення застави в дохід держави, задовольнити.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2021 року відносно: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати та ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 в строк його покарання строк його попереднього ув`язнення з 19 жовтня 2016 року по 03 липня 2019 року включно, та з 04 листопада 2022 року по 26 липня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення злочину).

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 187 КК України та за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24.06.2020 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 10 (десяти) років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк його покарання строк його попереднього ув`язнення з 12 квітня 2017 року по 06 вересня 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення злочину).

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк його покарання строк його попереднього ув`язнення з 19 жовтня 2016 року по 24 грудня 2019 року включно, та з 14 грудня 2022 року по 26 липня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення злочину).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , в частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково, а в частині стягнення моральної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_12 майнову шкоду в сумі 288 424 (двісті вісімдесят вісім тисяч чотириста двадцять чотири) грн 67 коп., а саме по 96 141 (дев`яносто шість тисяч сто сорок одній) грн 56 коп. з кожного, та нанесену їй моральну шкоду в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень, а саме по 33 333 (тридцять три тисячі триста тридцять три) грн 33 коп. з кожного.

Заставу в розмірі 211 310 (двісті одинадцять тисяч триста десять) гривень, внесену 01 липня 2019 року заставодавцем - ОСОБА_18 за обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, визначену ухвалою судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 червня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000133 (ЄУНСС: 723/884/17), звернути в дохід держави та перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України за наступними реквізитами: Банк: Національний Банк України МФО 300001, Рахунок № UA НОМЕР_16, Код , Отримувач: Національний банк України, Призначення платежу: збір коштів на потреби армії України.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування в рівних частках, а саме по 10 458 (десять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн 23 коп. з кожного на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

-Взуття упаковане в сейф-пакет № 2081837, який знаходиться на відповідальному зберіганні Сторожинецького відділу поліції в Чернівецькій області повернути у власність засуджених в т .ч. одну пару чоловічого взуття «Man Shors» - ОСОБА_8 ; кросівки чоловічі чорного кольору, черевики чорного кольору, кросівки сірого кольору та чоловічі черевики чорного кольору - ОСОБА_7 ;

-Номерні знаки до автомобіля марки «Мерседес Бенс» НОМЕР_3 , та ключі на зв`язці (2 шт.) які зберігаються в камері схову Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_8 ;

-Чоловічий костюм світло-бежевого кольору з жилеткою,, чоловіче пальто чорного кольору «PIERRE CARDIN», чоловічий піджак «Roy Robson Limited madin England», чоловічу куртку « Best Movntain» чорного кольору з капюшоном, чоловічу шкіряну куртку, чоловічу спортивну куртку «Адідас» сірого кольору, чоловічі спортивні штани «Адідас» синього кольору, чоловічу байку сірого кольору, чоловічу жилетку синього кольору без рукавів, ноутбук чорного кольору марки «Тошиба» MODEL: PSAG4E-03701TRU DC 19V-4.7A, SERIAL NO 78328570Q LAN MAC 001E334D9FF8 Wireless MAC 001F3C8F9CAE без батареї живлення, картку Лукойл червоного кольору за № , картку власного рахунку «Сільпо» з кодом активації 8413, жіноча металева защібка у вигляді булавки, зарядка для фотоапарату фірми «Canon» чорного кольору, мишку чорного кольору з сірими полосками, мишку чорного кольору, чоловічу чорну сумку з червоними полосками на замках із мишкою чорного кольору з оранжевою полоскою, які зберігаються в Сторожинецькому ВП ГУНП, повернути ОСОБА_7 ;

-Жіночий полушубок світлого кольору з коричневими полосками та з замшевою вставкою коричневого кольору, жіночий хутряний виріб білого кольору, з довгим рукавом «La Paradis. Italy», жіночу лакову сумку коричневого кольору «Digregorio», монети в кількості 10 штук, жіноче дзеркало, візитницю чорного кольору з візитками та пластиковими всередині «Єва», лікар стоматолог ОСОБА_24 , «Ватсонс № 5629505», ОСОБА_25 , картка для виплат «ПриватБанк» р/р НОМЕР_6 , утримувач сім-картки № НОМЕР_7 , утримувач сім-картки без номеру, утримувач сім-картки № НОМЕР_8 , біжутерію: кульчики срібного кольору з кружечками, каблучка золотистого кольору у вигляді листка, кульчики у вигляді рози, чоловічий наручний годинник срібного кольору фірми «Орієнт», ніж срібного кольору у вигляді дракону, картку туристичного оператора «DM» м. Чернівці вул. Шкільна, 1 № 0001244, пластикову картку ПриватБанк за № НОМЕР_9 , пластикова картка «Метро» на прізвище ОСОБА_12 , портмане чорного кольору з блокнотом в середині з двома відділами, чоловічу шкіряну папку чорного кольору, навушники чорного кольору з написом DH-209 «stereo headphone», перехідник білого кольору, які зберігаються в Сторожинецькому ВП ГУНП, повернути потерпілій ОСОБА_12 ;

-Чоловічу чорну сумочку з білою полоскою, балонові чоловічі спортивні штани «Aveos», дві пари робочих рукавичок оранжевого кольору, чоловічу матерчату куртку чорного кольору з капюшоном «Vila», чоловічу кепку білого кольору марки «All Blacks», жіноче взуття чорні босоніжки на шпильці, жіночі босоніжки рожевого кольору на платформі, жіночі босоніжки бежевого та білого кольору на платформі, жіночі спортивні чоботи бежевого кольору, картка ємкістю 8 Гб, сумочка із камінцями білого та фіолетового кольору, нагрудний значок «Учаснику урочистих святкувань» із зображенням Божої матері та Ісуса Христа, ключі з магнітом, три ключа з магнітом, п`ять чохлів до мобільного телефона, які зберігаються в Сторожинецькому ВП ГУНП повернути засудженому ОСОБА_7 ;

-Мобільний телефон Nokia 1280 IMEI: НОМЕР_10 із сім-карткою за номером абонента НОМЕР_11 , мобільний телефон Nokia 3110 IMEI: НОМЕР_12 із сім-карткою за номером абонента НОМЕР_13 , які зберігаються в Сторожинецькому ВП ГУНП, повернути ОСОБА_6 ;

-Мобільний телефон «Samsung SM-G900H» IMEI НОМЕР_14 із сім-карткою за номером абонента НОМЕР_15 , з чохлом у вигляді кришки та батареєю, вилучений у ОСОБА_8 , який зберігається у Сторожинецькому ВП ГУНП повернути засудженому ОСОБА_8 ;

-Фрагмент прозорої липкої стрічки, фрагмент шнура, рулони прозорої стрічки, капронові носки та носки, які упаковані у сейф-пакети №№ 3333658, 3333659, 3333660, які зберігаються в Сторожинецькому ВП ГУНП, знищити.

Всі інші речові докази зберігати при справі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Суддя-доповідач: Судді:

____________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3