ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/5679/22 Номер провадження 11-кп/814/1694/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора засудженого захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській РДА про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Засудженого 14.05.2019 Городнянським районним судом Чернігівської області за ст.286 ч.3 КК України до 6 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23.02.2023 та винести нову ухвалу, якою задовольнити подання відносно нього про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_7 у ході відбування покарання має 5 заохочення, стягнень не отримував, виконує передбачені законом вимоги працівників установи, брав участь у виховних заходах, виконує роботи робітника будівельного двору з власної ініціативи.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженого та захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження й особової справи, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано, оскільки

п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.10.2019 року.

З 18.10.2019 року перебував в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», характеризувався посередньо, режим утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 29.01.2020 року перебував в державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», характеризувався наступним чином: один раз порушив режим відбування покарання, за що має одне стягнення, яке знято у встановленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці мав одне заохочення.

З 21.02.2020 року перебував в державній установі «Бучанська виправна колонія (№85)», характеризувався посередньо, режим відбування покарання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 04.09.2020 року перебував в державній установі «Київський слідчий ізолятор», характеризувався посередньо, режим утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 20.05.2021 року відбуває покарання в державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)». На даний час офіційно не працевлаштований. Виконує роботи робітника будівельного двору з власної ініціативи, в порядку ст. 118 ч.5 КВК України. До виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно.

За час відбування покарання характеризується позитивно. Режим відбування покарання не порушує, стягнень не має.

Адміністрацією установи заохочувавсь п`ять разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає особисту участь у виховних заходах, які проводяться в установі, у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення». Відвідує лекції правового характеру, інформаційні години. Закінчив курси підготовки до звільнення. До участі у реалізації програм відноситься добре.

Рішенням комісії державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» від 21.10.2021 року (Протокол №21) відмовлено в застосуванні ст.82 КК України.

Термін застосування умовно-дострокового звільнення, згідно статті 81 Кримінального кодексу України, підлягає після відбуття 1/2 призначеного строку покарання, а саме - 18.10.2022 року.

За вироком Городянського районного суду Чернігівської області від 14.05.2019 року має позов на загальну суму 450 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1581,92 грн. на користь держави. До бухгалтерії установи надійшли виконавчі листи на загальну суму 477 071,58 грн. Відшкодовано за виконавчими листами 2492,06 грн., в тому числі достроково 1489,42 грн.

За вироком Городянського районного суду Чернігівської області від 14.05.2019 вину у вчиненому злочині не визнавав. Міру покарання вважав не справедливою.

На думку апеляційного суду, є відсутніми підстави для висновку про досягнення засудженим необхідного ступеню виправлення, що підтверджувало би доцільність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Так, необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, яка полягає в тому, що засуджений виправився та в подальшому немає необхідності у відбуванні покарання. У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_7 строк покарання й узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого є передчасним і невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні спільного подання про його умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4