Справа №463/3006/23
Провадження №1-кс/463/2759/23
У Х В А Л А

28 квітня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника Львівської міської ради ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

представник Львівської міської ради ОСОБА_4 20 квітня 2023 року звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2018 року, у кримінальному провадженні № 0000162 від 11 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2018 року було задоволено клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на нежитлове приміщення (підвал) загальною площею 74,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Оскільки мотивами прийняття рішення про арешт майна було зппобігання його подальшого відчуження, а станом на даний час таке майно витребуване з чужого незаконного володіння та повернуто потерпілому - Львівській міській раді, то відпала потреба в його застосуванні. Окрім цього жодних підстав вважати, що увипадку зняття арешту з нерухомого майна на АДРЕСА_1 буде завдано шкоди для кримінального провадження не має. Враховуючи, вище наведене просить скасувати арешт на нежитлове приміщення (підвал) загальною площею 74,2 кв.м за адресою: м.Львів, вул.Самчука, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Представник Львівської міської ради ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена, попередньо подала заяву по слухання справи у її відсутності, просила слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі, з підстав у ньому наведених.

Прокурор Галицької окружної прокуратури міста Львава ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, просив таке слухати у його відсутності, протии поданного клопотання не заперечив.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, метою арешту майна, є визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчим суддею під час розгляду вказаного клопотання встановлено та підтверджено прокурором, що відсутні ризики які слугували підставами для накладення арешту на майно.

Встановлено, що за процесуального керівництва Галицької окружної прокуратури м.Львова здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 11 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2018 року було задоволено клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на нежитлове приміщення (підвал) загальною площею 74,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01.

Під час судового розгляду встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 11 січня 2017 року триває.

Разом з тим, на даний час таке майно витребуване з чужого незаконного володіння та повернуто потерпілому - Львівській міській раді відповідно до постанови Верховного Суду від 09.11.2020 у справі 461/5414/17, то відпала потреба в його застосуванні. Окрім цього жодних підстав вважати, що увипадку зняття арешту з нерухомого майна на АДРЕСА_1 буде завдано шкоди для кримінального провадження не має. Окрім цього прокурор не заперечує що до скасування арешту на вказане майно.

Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно до поданного клопотання на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні цього заходу потреба відпала.

За таких обставин клопотання слід завдовольнити.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова у справі №461/1244/17 (провадження 1-кс/461/10482/18), а саме арешт на нежитлове приміщення (підвал) загальною площею 74,2 кв.м за адресою: м.Львів, вул.Самчука, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1