КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2023 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 22 березня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 20 травня 2023 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, визнав доведеними заявлені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та обставини, відповідно до ст. 178 КПК України, які суд також врахував при обранні та продовженні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

Зважаючи на ці та інші обставини, в тому числі враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки менш суворі запобіжні заходи, зокрема цілодобовий домашній арешт, на думку суду, не забезпечать його належної процесуальної поведінки.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2023 року, та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що всі ризики, заявлені стороною обвинувачення є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні під час вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення не було надано жодних доказів наявності відповідних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, у своїй скарзі обвинувачений посилається на міцні соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації та проживання в Київській області, наявність на утриманні малолітньої дитини, а також наявність ряду хронічних захворювань, а тому, він, ОСОБА_5 не тільки не буде мати наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, а навпаки, зацікавлений у найшвидшому розгляді справи та встановленні істини, оскільки, вже більше року знаходиться під вартою та позбавлений справедливого судового розгляду впродовж розумного строку.

Таким чином, як вважає обвинувачений, судом не були належним чином з`ясовані та оцінені всі обставини справи, що призвело до постановлення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги обвинуваченого на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснено без участі сторін кримінального провадження, оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник, будучи належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибули та не повідомили суд про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, як це передбачено ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2023 року про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що стороною обвинувачення, не були надані докази на підтвердження існування заявлених ризиків, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2023 року, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини та дані про особу обвинуваченого, не дозволяють зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

Доводи ОСОБА_5 щодо його належної процесуальної поведінки під час перебування на свободі, а також щодо наявності у нього власного житла у Київській області та інших обставин, наведених у скарзі, самі по собі, не можуть служити підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший не пов'язаний з триманням під вартою, оскільки вони, як окремо, так і в сукупності, не дозволяють зробити висновок про те, що будь-який більш м`яких запобіжний захід, ніж тримання під вартою, у тому числі домашній арешт, здатний запобігти доведеним під час розгляду відповідного клопотання ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 травня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу останнього - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2023 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 20 травня 2023 року включно, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 357/12623/21

Номер провадження : 11-кп/824/3054/2023

Категорія : п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_6

Доповідач - суддя ОСОБА_1