Номер провадження № 1-кп/756/1533/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 24.12.2007 вироком Суворовського районного суду м. Херсон за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, 21.01.2013 звільнений по відбуттю покарання;

- 06.03.2014 вироком Комсомольського районного суду м. Херсон за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, 22.06.2016 звільнений по відбуттю покарання;

- 01.08.2018 вироком Подільського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням строком на 3 роки,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 17.10.2022, близько 16:40 год., ОСОБА_4 перебував за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд. 13, де в останнього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням до приміщення, а саме телекомунікаційного кабелю, що належить АТ «УКРТЕЛЕКОМ» та знаходиться в підвальному приміщенні другого під`їзду вказаного будинку.

Реалізуючи вказаний умисел ОСОБА_4 , діючи повторно, того ж дня, у той же час, перебуваючи за вказаною адресою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, останній проник до підвального приміщення вказаного будинку другого під`їзду, де знаходяться телефонні комунікації та за допомогою заздалегідь підготовленого ножа, відрізав з телекомунікаційної коробки телефонний кабель марки «ТПП 50х2х0,4» довжиною 26,7 метрів вартість якого становить 2579 грн. 22 коп., що належить АТ «УКРТЕЛЕКОМ» , після чого очистив вказаний кабель від поліетиленової оболонки.

У подальшому, ОСОБА_4 , тримаючи при собі викрадений кабель, направився до виходу із підвального приміщення будинку, проте, свій умисел до кінця довести не зміг із причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками ТОВ «Охоронний холдинг».

Унаслідок учинення злочину, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_4 міг спричинити майнову шкоду АТ «УКРТЕЛЕКОМ» () на загальну суму 2579 грн 22 коп.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням до приміщення, в умовах воєнного стану, який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 17.10.2022 о 16:40 год. проник до підвального приміщення будинку другого під`їзду, що за адресою м. Київ, просп. Оболонський, буд. 13 , де відрізва кабель за допомогою ножа, очистив та поклав до поліетиленової оболонки, після чого намагався покинути місце злочину, але був затриманий працівниками охорони. Свою поведінку засуджує, просить надати шанс виправитися, бо зрозумів помилковість свого поступку.

2.1.2. Представник потерпілого в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду судового провадження був повідомлений належним чином, однак в цивільному позові просив розглядати справу за його відсутності. Сторони судового провадження щодо розгляду провадження за відсутності представника потерпілого не заперечували.

2.1.3. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.2. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням до приміщення, в умовах воєнного стану, яке не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором та захисником у судовому засіданні.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.3. При цьому судом було встановлено обставину, яка би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України - рецидив злочинів.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Вид та вартість майна, яким намагався заволодіти обвинувачений, а саме телефонним кабелем, на загальну суму 2579 грн 22 коп. Також слід зауважити, ОСОБА_4 раніше засуджений за майнові злочини, зокрема 01.08.2018 Подільським районним судом міста Києва ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосування положень 75 КК України, строком на 3 роки.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

4.3. Ураховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання, але і наявність обставини, яка обтяжує покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, зокрема раніше засудженого за майнові злочини, до якого вже застосовувалось покарання із звільненням від його відбуття з іспитовим строком, на думку суду, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання в виді позбавлення строком на 5 років.

4.4. Указані судом обставини свідчать, що підстави для звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком, тобто на підставі ст. 75 КК України - відсутні, бо суд не вбачає особистісних якостей та інших притаманних особі обвинуваченого внутрішніх свідомих переконань, за яких обвинувачений може бути перевихований при проходженні пробаційної програми.

4.5. Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

5. Підстави для задоволення цивільного позову, відмови у ньому, залишення його без розгляду.

5.1. У рамках цього даного кримінального провадження потерпілим Акціонерним Товариством «Укртелеком» подано цивільний позов до відповідача - обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, зокрема про стягнення з ОСОБА_4 шкоди завданої пошкодженням 17.10.2022 майна, що належить Акціонерному Товариству «Укртелеком» і було розміщене в будинку № 13, в підвальному приміщенні м. Київ, просп. Оболонський, у сумі 6223 грн 60 коп.

5.2. В обґрунтування вимог позивач посилається на положення статей 22, 1166 ЦК України, п. 5 ч. 3 ст. 56, ч. 2 ст. 61, ч. 1 ст. 128, ч. 1 ст. 326, ч. 6 ст. 376, ч. 3 ст. 535 КПК України, а саме з підстав понесення витрат на відновлення пошкодженого майна.

5.3. Відзив на позову заяву не подавався.

5.4. Вирішуючи питання цивільного позову, поданого в рамках кримінального провадження, суд надає оцінку висунутому обвинуваченню, а саме повинен встановити винуватість поза розумним сумнівом, а в частині вирішення цивільного позову, виходить з загальних принципів цивільного судочинства - змагальності сторін.

5.5. У даному кримінальному провадженні було достеменно встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням до приміщення, в умовах воєнного стану, яке не було закінчено з причини, що не залежали від його волі, унаслідок чого 17.10.2022 було пошкоджено телефонний кабель, що належав Акціонерному Товариству «Укртелеком», вартістю якого разом із відновлювальними роботами складає 6223 грн 60 коп.

5.6. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

5.7. Оцінюючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід виходити з того, що в судовому засіданні було встановлено факт заподіяння обвинуваченим Акціонерному Товариству «Укртелеком» збитків. При цьому, ці збитки не лише підтверджені наданими доказами позивачем, але й визнані в повному обсязі і відповідачем - стороною захисту в цілому.

5.8. За таких обставин цивільний позов Акціонерного Товариства «Укртелеком» до відповідача - обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - слід задовольнити, стягнув з ОСОБА_4 на користь позивача 6223 грн 60 коп.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до ОСОБА_4 19.10.2022 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, ОСОБА_4 було затримано 17.10.2022 у порядку ст. 208 КПК України.

Між цим, 08.09.2023 судом постановлено ухвалу про звільнення ОСОБА_4 з під варти відповідно до вимог ч. 3, п. 2 ч. 5 ст. 206 КПК України через ненадання суду відповідного рішення про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, на час вирішення судом цього питання, чи його продовження в передбаченому Законом порядку.

Оскільки, вироком Оболонського районного суду міста Києва було засуджено ОСОБА_4 до покарання виді позбавлення волі, а запобіжний захід в виді тримання під вартою було залишено без змін до набуття вироком законної сили. Однак, ухвалою Київського апеляційного суду від 15.08.2023 було скасовано вказаний вирок, але не вирішено питання щодо запобіжного заходу. Указане свідчить, що з 15.08.2023 до часу доставлення до суду щодо ОСОБА_4 не було застосовано будь-яких запобіжних заходів, тим більше - тримання під вартою, що було з`ясовано судом лише при новому судовому розгляді 08.09.2023.

6.2. Однак під час ухвалення вироку суд дійшов до висновку, що існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватись та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим ОСОБА_4 підлягає взяттю під варту в залі суду.

6.3. Указане свідчить, що слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 починаючи з 17.10.2022 до набуття вироком законної сили виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, бо фактично ОСОБА_4 , незалежно від наведених судом в абз. 3 пункту 6.1. обставин, перебував під вартою з 17.10.2022, що повинно бути зараховано в якості відбутого ним покарання.

6.4. Відповідно до ст. 130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, дізнавач, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до п. 1 ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

6.5. Ураховуючи наведені положення вимог закону, суд уважає необхідним роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до п. 1 ст. 2, ст. 11 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у нього є право на відшкодування завданої шкоди у зв`язку з триманням під вартою без відповідного рішення суду.

6.6. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 3358/22 від 16.11.2022 у сумі 220 грн 00 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

6.7. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України (4 мотки кабелю, 3 цільові дроти, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві) слід повернути представнику АТ «УКРТЕЛЕКОМ». Рюкзак чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia», які зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, слід повернути ОСОБА_4 . Викрутки, кухонний ніж, металева палиця, ніж поламаний із рожевою рукояткою, запальничка та сірники, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, слід знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, узявши останнього під варту в залі суду негайно.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 починаючи з 17.10.2022 до дня набрання цим вироком законної сили, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов Акціонерного Товариства «Укртелеком» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного Товариства «Укртелеком» () в якості відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням 6223 грн 60 коп. (шість тисяч двісті двадцять три) грн 60 коп.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 3358/22 від 16.11.2022 у сумі 220 грн 00 коп., відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази:

- 4 мотки кабелю, 3 цільові дроти, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - повернути АТ «УКРТЕЛЕКОМ»;

- рюкзак чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia», які зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - повернути ОСОБА_4 ;

- викрутки, кухонний ніж, металева палиця, ніж поламаний із рожевою рукояткою, запальничка та сірники, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1