Справа № 373/1789/23
У Х В А Л А

06 вересня 2023 року м. Переяслав

Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

розглянув клопотання прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах,

встановив:

03 вересня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості про те, що 02.09.2023 близько 12 год 47 хв. на 44 км автодороги «Бориспіль-Дніпро» працівниками патрульної поліції був зупинений автомобіль марки «NISSAN PATROL», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_6 . В ході перевірки цього транспортного засобу було встановлено відсутність VIN-коду рами автомобіля.

Правова кваліфікація даного правопорушення за ст. 290 КК України. Кримінальному провадженню було присвоєно № 0000215.

У судовому засіданні прокурор, що входить до групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, клопотання просить задовольнити з підстав, що викладені в клопотанні.

З клопотання прокурора вбачається, що з метою збереження речових доказів по справі яким визнані: автомобіль марки «NISSAN PATROL», реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 11.03.2021 відповідно до постанови дізнавача СД відділу поліції №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області від 03.09.2023 указані речі підлягають арешту.

Обґрунтовуючи подане клопотання прокурор зазначила, що просить накласти арешт на вищезазначене майно, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Окрім цього, в клопотанні зазначено, що в разі накладення арешту на майно орган досудового слідства матиме реальну можливість повністю забезпечити збереження речового доказу з метою встановлення істини в кримінальному провадженні та проведення відповідних судових експертиз. Указує на те, що наявні достатні підстави вважати, що в разі не накладення арешту на майно та повернення його власнику, останній може приховати, пошкодити або знищити доказ, який свідчить про вчинення ним кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Власник майна ОСОБА_4 заперечив проти поданого клопотання зазначивши про те, що відсутні обґрунтовані підстави для накладення арешту на його майно, виходячи з поданих ним слідчому судді доказів. Власником вилученого у нього автомобіля була його баба і він, оформлюючи на себе право на спадщину на це майно, проводив експертне дослідження з приводу зміни ідентифікаційного номера транспортного засобу та бланку реєстраційного документу на нього, що був оформлений на ім`я його баби. Експертним шляхом 11.03.2021 було установлено, що номер двигуна, номер рами (шасі) автомобіля марки «NISSAN PATROL», реєстраційний номер НОМЕР_1 не змінювалися та бланк свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

Відповідно до досліджених доказів вбачається, що 12.01.2005 ОСОБА_7 придбала у ОСОБА_8 , що діяв через представника за довіреністю ОСОБА_9 , автомобіль марки «NISSAN PATROL», номер кузова НОМЕР_4 .

12.01.2005 на її ім`я було видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 - автомобіль марки «NISSAN PATROL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_4 , синього кольору на підставі біржової угоди № 058947 від 12.01.2005.

Висновком експертного дослідження від 11.03.2001 № 10/103/156, складеного судовим експертом Київського НДЕКЦ ОСОБА_10 установлено, що номер двигуна, номер рами (шасі) НОМЕР_4 автомобіля марки «NISSAN PATROL», реєстраційний номер НОМЕР_1 не змінювалися та бланк свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ч. 5 ст. 171 КПК України строк подачі клопотання не пропущений.

Дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки прокурором не доведено наявність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна на підставі пункту 1 частини другої статті 170 КПК України.

Так, посилання прокурора на ту обставину, що у разі не накладення арешту на майно та повернення його власнику, останній може приховати, пошкодити або знищити доказ, який свідчить про вчинення ним кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності є надуманими та безпідставними. Власником майна доведено зворотнє, що може свідчити про відсутність підстав для його кримінального переслідування, оскільки підозру жодній особі в справі не повідомлено. Доказів існування можливості власником майна приховати, пошкодити або знищити доказ, який свідчить про вчинення ним кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності прокурором не зазначено.

В силу приписів ст. 100 КПК України речовий доказ має бути повернути володільцю, а слідчий чи дізнавач має виконати вимоги закону ст. 100 КПК України, в частині, що стосується його огляду, фотографування та докладного опису. Питання про ймовірне проведення слідчих дій із майном, що є речовим доказом та про призначення експертизи у клопотанні взагалі не вмотивоване і носить характер припущень.

Дійшовши до висновку про необхідність відмови у задоволенні цього клопотання слідчий суддя звертає увагу прокурора, який звернувся з відповідним клопотанням про неухильне виконання вимог ст. 100, 169 КПК України в частині повернення майна його власнику (володільцю).

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 170, 171, 309, 395 КПК України,

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000215 від 03.09.2023 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1