Ухвала

25 травня 2023 року

м. Київ

справа № 0810/5476/2012

провадження № 13-33зво23

Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 перевірила заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року, вироку та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом і

встановила:

Як убачається з матеріалів провадження за заявою, вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року, ОСОБА_2 засуджено за пунктами 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі - КК). Відповідно до ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК його звільнено від покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 358, частинами 2, 3 ст. 358 КК у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до відповідальності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Також вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року засуджено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Суд апеляційної інстанції, переглядаючи зазначену кримінальну справу, 04 травня 2016 року відносно ОСОБА_3 постановив свій вирок, а відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ухвалу, якою змінив вирок місцевого суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року зазначені судові рішення щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено без зміни.

02 березня 2023 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) ухвалив остаточне рішення у справі «Хрус та інші проти України», яким констатував порушення, щодо ОСОБА_2 (заява № 16810/17) як процесуального, так і матеріального аспектів ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) у зв`язку із жорстоким поводженням працівників правоохоронних органів і непроведенням ефективного розслідування у зв`язку із цим.

ЄСПЛ постановив, що держава має сплатити заявнику 15 000 (п`ятнадцять тисяч) євро відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись на вказане рішення ЄСПЛ, засуджений ОСОБА_2 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) із заявою про перегляд зазначених судових рішень за виключними обставинами, у якій просить скасувати ці судові рішення, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Також засуджений заявив клопотання про поновлення строку на подання заяви.

Перевіривши заяву на відповідність вимогам ст. 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), вважаю, що її необхідно залишити без руху з огляду на таке.

Частиною 5 ст. 33 цього Кодексу передбачено, що кримінальне провадження за виключними обставинами здійснюється з підстави, визначеної п. 2 ч. 3 ст. 459 цього Кодексу, - Великою Палатою.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК установлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом є виключною обставиною для перегляду судових рішень, які набрали законної сили.

Заява про перегляд судових рішень за виключними обставинами повинна відповідати вимогам до її форми та змісту, встановленим ч. 2 ст. 462 КПК, та, зокрема, містити обґрунтування наявності виключних обставин.

Проте в поданій заяві, з огляду на констатоване ЄСПЛ порушення ст. 3 Конвенції у справі «Хрус та інші проти України», ОСОБА_2 не наведено правового обґрунтування наявності підстави, передбаченої п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК. Зокрема, не обґрунтовано, як саме встановлені ЄСПЛ порушення вплинули на справедливість судового розгляду й ухвалених процесуальних рішень по суті справи заявника. Як убачається зі змісту заяви, у ній висловлюється незгода з судовими рішеннями поза зв`язком з позицією ЄСПЛ у цій справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 461 КПК заяву про перегляд судових рішень за виключними обставинами може бути подано особою, на користь якої постановлено рішення міжнародної судової установи.

Разом з тим у заяві про перегляд судових рішень за виключними обставинами ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення не лише відносно себе, а й щодо інших осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Проте вказані особи із заявою про перегляд судових рішень до ЄСПЛ не звертались і в матеріалах провадження за заявою ОСОБА_2 відсутні дані, які б свідчити про те, що цей Суд ухвалив щодо них рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 461 КПК заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами може бути подано з підстави, передбаченої п. 2 ч. 3 ст. 459 цього Кодексу,- особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не пізніше тридцяти днів із дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.

Незважаючи на те, що заявник подав клопотання про поновлення строку на подання заяви, зі змісту цього клопотання вбачається, що він отримав повідомлення про рішення ЄСПЛ щодо нього лише 07 квітня 2023 року, тобто заявник стверджує про те, що строку на подачу заяви не пропустив, однак доказів, які б підтверджували зазначене твердження ним до заяви не долучено.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.

З огляду на викладене заяву ОСОБА_2 належить залишити без руху з наданням йому строку для усунення допущених недоліків.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 429, 462, 464 КПК, суддя

постановила:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року, вироку та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі неусунення недоліків у вказаний строк заяву буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати

Верховного Суду ОСОБА_1