Справа № 646/2707/23
№ провадження 1-кп/646/390/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2023 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000615 від 04.04.2023р. відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, який є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні: «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2022р. у денний час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) солдат ОСОБА_7 , мобілізований 11.03.2022р. ІНФОРМАЦІЯ_2 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2022р. №947 призначений на посаду стрільця ІНФОРМАЦІЯ_3 в/ч НОМЕР_1 , тобто згідно зі ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи у тимчасовому місці дислокації підрозділу у АДРЕСА_2 , у порушення ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану самовільно залишив місце служби у м.Куп`янськ Харківської області та у період з 22.12.2022р. по 02.01.2023р. перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

Крім того, 03.04.2023р. у денний час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) солдат ОСОБА_7 , перебуваючи у тимчасовому місці дислокації підрозділу у АДРЕСА_2 , у порушення ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану самовільно залишив місце служби у АДРЕСА_2 та у період з 03.04.2023р. по 22.04.2023р. перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

Так, відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканість державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати він них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Захист суверенітету і територіальної цілісності України є справою всього Українського народу.

Згідно зі ст.ст.129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитися у розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Положеннями п.п.1, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Вищевказані дії вчинені ОСОБА_7 під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України від 14.03.2022р. №133/2022, від 18.04.2022р. №259/2022, від 17.05.2022р. №341/2022, від 12.08.2022р. №573/2022, від 07.11.2022р. №757/2022, від 06.02.2023р. №58/2023, від 01.05.2023р. №254/2023, які затверджені відповідними Законами України.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушенні, передбачені ч.5 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не оспорював фактичних обставин справи та пояснив, що з 11.03.2022р. він був призваний під час мобілізації на військову службу та проходив її у військовій частині НОМЕР_1 у званні солдата на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_3. 22.12.2022р. він, не повідомивши командирів, самовільно залишив розташування свого підрозділу у АДРЕСА_2 та повернувся 02.01.2023р. Крім того, 03.04.2023р. він також, не повідомивши командирів, самовільно залишив розташування свого підрозділу у АДРЕСА_2 та повернувся 22.04.2023р. Обидва рази він проводив час, на який самовільно залишив військову службу, у себе вдома. Він вчинив це, бо дуже втомився, було важно психологічно.

Обвинувачений пояснив суду, що розкаюється у вчиненому, розуміє, що вчинив неправильно, шкодує про це та готовий понести заслужене покарання.

За таких обставин, а також оскільки інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи, суд розглядає справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, у суду немає сумніву в добровільності позиції учасників судового розгляду. Судом роз`яснені правові наслідки розгляду даної кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд прийшов до висновку, що під час судового розгляду винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведена повністю.

Згідно зі ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, має середню освіту, неодружений, за місцем проходження служби характеризується посередньо, має зареєстроване місце проживання у м.Новомосковськ Дніпропетровської області, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а також відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченому обставин.

Отже, наявність вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та тієї обставини, що обвинувачений добровільно повертався до розташування підрозділу, суд вважає можливим застосувати положення ст.69 КК України та призначити обвинуваченому покарання за вчинені кримінальні правопорушення нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.5 ст.407 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, добровільно повернувся у розташування свого підрозділу після самовільного його залишення.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Судових витрат немає. Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення фактичних обставин, які ніким не оспорювалися при розгляді справи в суді першої інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1