КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

адвокат ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000360 від 12.07.2022, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000360 від 12.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, яке було вилучено у ОСОБА_6 15.02.2023 року під час проведення обшуку кабінету № 2 в корпусі «денний стаціонар» Київської міської психоневрологічної лікарні № 2, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 8, а саме: мобільний телефон марки «iPhone 13 ProMaxGold», з сім картою мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність тієї обставини, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000360, а тому наявні достатні підстави для його арешту, відповідно до вимог ч.1,2,3 ст.170 та ч.3 ст. 171 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити органу досудового розслідування в задоволенні клопотання про накладення арешту на мобільний телефон, який належить ОСОБА_6 .

Апелянт вказує на те, що майно не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, в обґрунтування своїх вимог зазначає, що в клопотанні органу досудового розслідування відсутнє обґрунтування накладення арешту на майно та додає, що ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі в порушення вимог ст.177,173 КПК України не оцінили розумність і спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника ОСОБА_6 . Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно винесена без належного з`ясування обставин, слідчий суддя при прийнятті рішення не врахував положення ст.168 КПК України, та не звернув увагу на те, що слідчим суддею органу досудового розслідування дозвіл на вилучення мобільного телефону не надавався. При цьому власник майна добровільно надала телефон та повідомила органу досудового розслідування пароль до вказаного телефону.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за їх відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційні вимоги в повному обсязі, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів провадження,Слідчим управління Головного управління Національної поліції у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000360 від 12.07.2022за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.332 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно. В обґрунтування клопотання орган досудового розслідування послався на те, що мобільний телефон марки «iPhone 13 ProMaxGold», з сім картою мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 може вказувати на обставини вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та вказав, що постановою слідчого ГУНП у м. Києві від 15 лютого 2023 року вищезазначене майно визнано речовим доказом. Слідчий суддя погодився з доводами органу досудового розслідування та наклав арешт на майно.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.170 КПК України арешт допускається, зокрема з метою збереження речових доказів. Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою збереження речових доказів може бути накладений на майно будь якої фізичної чи юридичної особи, якщо є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. З матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, орган досудового розслідування 15 лютого 2023 року хоч і визнав постановою вищезазначене майно речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Накладаючи арешт на мобільний телефон марки «iPhone 13 ProMaxGold», з сім картою мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який було вилучено у ОСОБА_6 , слідчий суддя залишив поза увагою те, що орган досудового розслідування в клопотанні не надав будь якої оцінки щодо правової підстави для арешту на майно, не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином дане майно має відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на них та чи можна взагалі їх використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів зважує на те, що матеріали не містять даних про повідомлення про підозру ОСОБА_6 , не заявлено і цивільного позову у порядку, встановленому ст.128 КПК України, не долучено жодного протоколу допиту свідків, за даними яких можливо було б говорити про вчинення нею кримінального правопорушення, відсутні відомості в ЄДРДР щодо ОСОБА_6 .

Водночас відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. В клопотанні органу досудового розслідування про арешт майна необхідність накладеного арешту на мобільний телефон взагалі не була мотивована. За матеріалами клопотання відсутні і дані того, що під час проведення обшуку як і після нього слідчим оглядався телефон, який був вилучений у ОСОБА_6 , яка в свою чергу добровільно надала пароль до вказаного телефону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для накладення арешту на мобільний телефон, слід визнати непереконливими, так як останні не несуть будь якого доказового значення і в даному кримінальному провадженні відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України це мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак не було зроблено слідчим суддею.

За наведеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на вищезазначене майно слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000360 від 12.07.2022 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000360 від 12.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, яке було вилучено у ОСОБА_6 15.02.2023 року під час проведення обшуку кабінету № 2 в корпусі «денний стаціонар» Київської міської психоневрологічної лікарні № 2, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 8, а саме: мобільний телефон марки «iPhone 13 ProMaxGold», з сім картою мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2088/2023

Єдиний унікальний номер 761/6640/23

Доповідач: ОСОБА_1