Справа № 752/8323/23
Провадження №: 1-кп/752/1667/23
В И Р О К

Іменем України

13 вересня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000156 відносно обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка, Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, офіцера стройової частини відділення персоналу штабу військової частини № НОМЕР_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

з участю сторін кримінального провадження -

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , приблизно о 18 год 00 хв, 13.01.2023 року, керуючи технічно справним автомобілем марки TOYOTA моделі HILUX, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався у м. Києві, по вул. Васильківській в напрямку станції метро Голосіївська, при цьому наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого перед перехрестям з пров. Ужгородським, біля будинку № 3.

У цей же час, по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно напрямку руху ОСОБА_3 , вказану проїжджу частину переходила потерпіла ОСОБА_5 . Під час руху, водій ОСОБА_3 , порушив вимоги п.п. б п. 2.3., п. 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме:

- п.п. б п. 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.1. водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,

будучи неуважним та непереконавшись у безпечності руху, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де в той час перебувала пішохід ОСОБА_5 , та здійснив наїзд на неї.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки праворуч, закритої травми грудної клітини - переломи 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ребер справа зі зміщенням уламків, забою-розриву правої легені, пневмотораксу праворуч (наявність в плевральній порожнині повітря), закритої травми таза - багатоуламкового перелому правої вертлюгової западини зі зміщенням уламків, перелому крила правої клубової кістки, закритої травми правої кисті - перелому проксимальної фаланги 5 пальця зі зміщенням уламків.

Порушення водієм ОСОБА_3 , вимог п.п. 2.3 б), 18.1 Правил дорожнього руху України, а також вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» знаходиться у прямому причинному зв?язку із виникненням дорожньо - транспортної пригоди та її наслідками.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Щиро розкаявся та пояснив, що 13.01.2023 року о 18 год. 00 хв., він керував автомобілем «TOYOTA», рухався у м. Києві, по вул. Васильківській, в напрямку станції метро Голосіївська, зі швидкість 30 км/год. На той час був blаck out і не працювали світлофори. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не помітив пішохода на пішохідному переході, намагався гальмувати, однак здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_5 . Після наїзду, він викликав швидку допомогу та поліцію. Вказував, що допомагав потерпілій матеріально, просив не позбавляти волі, оскільки є військовослужбовцем та приймає участь у відбитті збройної агресії російської федерації.

Потерпіла ОСОБА_5 , показала суду, що 13.01.2023 року поверталася додому з роботи. Перетинала вул. Васильківську по пішохідному переході, що відбувалося далі - не памятає. Опритомнівши у реанімації, дізналася, що сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої вона отримала тілесні ушкодження. Вказувала, що обвинувачений ОСОБА_3 , оплатив вартість операцїі, допомагав у подальшому лікуванні. Просила не позбавляти волі, оскільки він військовослужбовець, вибачила його.

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сторони судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування збитків потерпілій.

Обтяжують покарання - не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину - злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до необережного тяжкого, обставини, які пом`якшують та відсутність обставин що обтяжують покарання, особу винного, який є офіцером стройової частини відділення персоналу штабу військової частини № НОМЕР_1 , раніше злочинів не вчиняв, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання, з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, при цьому слід покласти обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: - автомобіль марки «Toyota» HILYX р.н НОМЕР_2 , що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_3 - залишити ОСОБА_3 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь держави, процесуальні витрати на залучення експертів Київським науково-дослідним експертно - криміналістичного центру при МВС України для проведення експертизи №СЕ-19/111-23/20950-ІТ від 29.05.2023 року в сумі 1912 грн. 00 коп.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1