Справа № 445/2721/21
Провадження № 1-кп/445/44/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 Золочівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання про

застосування примусового заходу

медичного характеру ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочів Львівської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 від 19.10.2021 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

18.10.2021, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту із своєю дружиною ОСОБА_7 , який виник на ґрунті особистих, неприязних відносин, закинув на її шию мотузку та штовхнув її руками, внаслідок чого остання впала на землю обличчям вниз. Після цього, ОСОБА_6 в момент коли ОСОБА_7 знаходилася на землі обличчям вниз, сів зверху на неї та за допомогою мотузки почав здушувати органи шиї ОСОБА_7 для заподіяння їй смерті, однак довести свої наміри до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення задуманого до кінця, оскільки в цей час на територію господарства зайшла ОСОБА_8 , котра відтягнула ОСОБА_6 від ОСОБА_7 . Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на шиї, які могли утворитися від стиснення шиї мотузкою 18.10.2021, та синця на нижній щелепі справа, котрі згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, дії ОСОБА_6 кваліфіковано як незакінчений замах на протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та вказав, що на його думку, є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, з огляду на висновок судово-психіатричної експертизи.

Потерпіла ОСОБА_7 подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Захисник ОСОБА_4 просив застосувати до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Законний представник, особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

У відповідності до вимог ст.ст. 19,94 КК України, до осіб, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно п.3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №162 від 24.11.2021 встановлено, що на даний час ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у формі органічного маячного розладу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В період інкримінованих дій ОСОБА_6 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі органічного маячного розладу, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, в стані неосудності, яка за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід слід залишити раніше обраний, оскільки підстав для його зміни чи скасування немає.

Речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ст. ст.19, 93, 94 КК України, керуючись ст.ст.512, 513 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме: до КНП ЛОР "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" (м. Львів вул. Кульпарківська, 95) - залишити без змін до набрання ухвалою законної сили.

Речовий доказ: мотузку - знищити.

Копію ухвали після її проголошення вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня її проголошення через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1