Номер провадження: 11-сс/813/1218/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30.06.2023 року про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин

Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого СВ Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ УМВС України ОСОБА_8 в кримінальній справі №64, пов`язану з не прийняттям остаточного процесуального рішення на стадії її досудового розслідування, а також не скасуванням арешту на належне ОСОБА_7 майно.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що скарга подана в кримінальній справі, що розслідується в порядку КПК України 1960 року, а також подана на бездіяльність, що не підлягає оскарженню під час досудового розслідування в порядку, передбаченому чинним КПК України, (ч.4 ст.304 КПК України).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя неналежним чином розглянув його скаргу.

Позиції учасників апеляційного провадження

Учасники апеляційного провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, однак в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, в зв`язку з чим, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників апеляційного провадження, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Главою 26 Розділу ІІІ КПК України регламентований порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, встановлений ст. 303 КПК України.

Зокрема, в п. 1 ч. 1ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Ст. 304 КПК України чітко визначений порядок дій слідчого судді при вирішенні питання щодо прийняття скарги заявника до розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Як вбачається з матеріалів справи, що адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту всього майна (рухомого та нерухомого), що йому належить, накладеного постановою слідчого СВ Хаджибейського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_8 від 15.12.2008 року, яке мотивує тим, що ніяких процесуальних рішень про закриття кримінальної справи чи передачі її до суду для розгляду по суті не прийнято, справа залишається в архіві, незважаючи на те, що справу було порушено ще у 2008 році.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого СВ Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ УМВС України ОСОБА_8 слідчий суддя зазначив, що скарга подана в кримінальній справі, що розслідується в порядку КПК України 1960 року, а також подана на бездіяльність, що не підлягає оскарженню під час досудового розслідування в порядку, передбаченому чинним КПК України, ч.4 ст.304 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.9 «Перехідних положень» КПК України 2012 року передбачено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно зі ст.409 КПК України (в редакції 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішується судом, який постановив вирок.

У порядку, передбаченому ст.411 КПК України (в редакції 1960 року), суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмови в позові або незастосування конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

З скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 вбачається, що арешт на належне ОСОБА_7 майно було накладено в ході досудового розслідування в порядку КПК України (в редакції 1960 року) кримінальної справи за фактом підробки рішення Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі по якій за ОСОБА_7 визнано право власності на будинок за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 358 КК України постановою слідчого СВ Хаджибейського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_8 від 15.12.2008 року, тобто до набрання чинності КПК України (в редакції 2012 року).

Апеляційний суд звертає увагу, що скасування арешту на майно не може здійснюватися в порядку КПК України (в редакції 2012 року), оскільки арешт на майно було накладено до набрання чинності КПК України 2012 року, про що зазначено в п. 9 «Перехідних положень» КПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо посилання апелянта на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року (справа №461/233/17), якщо арешт майна накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК (в редакції 1960 року) і такого що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюється за правилами КПК України 2012 року - є неприйнятними, оскільки апелянтом не доведено та не долучено до матеріалів скарги жодних відомостей, що особа, на майно якої накладено арешт не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України (в редакції 1960 року) і такого що триває, та не доведено що кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду не встановлено порушень норм кримінального процесуального кодексу України, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а доводи апеляційної скарги про незаконність, невмотивованість та необґрунтованість оскаржуваної ухвали свого підтвердження не знайшли, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статями 303, 304, 309, 370, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30.06.2023 року про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СВ Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ УМВС України ОСОБА_8 в кримінальній справі №64, пов`язану з не прийняттям остаточного процесуального рішення на стадії її досудового розслідування, а також не скасуванням арешту на належне ОСОБА_7 майно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4