Номер провадження: 11-кп/813/538/23
Справа № 523/4890/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 16.08.2021 у к/п № 0000293 від 14.02.2019 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, із вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обрано - у вигляді тримання під вартою.

Зараховано ОСОБА_8 термін ув`язнення з моменту його фактичного затримання до часу вступу вироку у закону силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення до одного дня позбавлення волі.

Залишено без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витртати за проведену по справі експертизу №139-Б від 11.03.2019 у сумі 1 716 грн.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 14.02.2019 о 10:40 год. перебуваючи на узбіччі дороги в м. Одесі по вул. Чорноморського козацтва біля буд. №115, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, дістав належний йому пістолет «ПМ-РФ» калібру 9 мм Р.А., НОМЕР_1 (який відповідно до висновку експерта №139-Б від 11.03.2019 -являється гладкоствольною, короткоствольною вогнепальною зброєю самозахисту) та здійснив із нього один постріл в бік ОСОБА_10 , влучивши у праву руку останньому та завдавши йому тілесне ушкодження у вигляді садна правої кисті, яке згідно висновку експерта №412 від 15.02.2019 та п.п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, діючи умисно, з метою безперешкодного залишення місця злочину, здійснив із зазначеного пістолету ще один постріл у повітря та залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 зазначив, що вважає вирок суду незаконним, з огляду на наступне:

- судом 1-ої інстанції безпідставно відхилене клопотання сторони захисту від 07.10.2020 про проведення додаткової судово-медичної експертизи тілесного ушкодження потерпілого, щодо можливого одержання останнім травми долоні руки від металевої конструкції, при цьому з`ясування обставин одержання потерпілим тілесного ушкодження має істотне значення для кримінального провадження, оскільки ніхто з допитаних в судовому засіданні свідків та сам обвинувачений ОСОБА_8 не вказували на постріл зі сторони останнього в напрямку потерпілого;

- суд 1-ої інстанції в мотивувальній частині вироку спотворив показання свідків на користь сторони обвинувачення, зокрема спотворив показання свідка ОСОБА_11 , акцентуючи увагу на тому, що причиною зупинку його автомобіля стало не порушення ОСОБА_10 правил ПДР та екстрене гальмування з метою уникнення зіткнення, а вказівка ОСОБА_8 про зупинення автомобіля;

- суд 1-ої інстанції не зазначив, що свідок ОСОБА_12 підтвердив в судовому засіданні порушення ОСОБА_10 правил ПДР, а саме те, що він вийшов на проїзджу частину, чим зумовив небезпечну дорожню обстановку, що в свою чергу стало причиною зауваження з боку ОСОБА_8 ;

- суд 1-ої інстанції взагалі не надав оцінки та не відобразив у вироку обставини, що характеризують потерпілого як схильну до конфліктів особу, натомість під час допиту в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 підтвердив, що був засуджений у 2010 році за ч. 1 ст. 122 КК України, окрім того потерпілий підтвердив той факт, що наразі перебуває у статусі потерпілого в іншому кримінальному провадженні за фактом заподіяння йому ножових поранень під час конфлікту;

- судом 1-ої інстанції не враховано розбіжності в показах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 та допитаних свідків щодо кількості пострілів, здійснених ОСОБА_8 в повітря з травматичного пістолету;

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що під час здійснення ОСОБА_8 , пострілу з травматичного пістолета у повітря у нього був відсутній мотив явної неповаги до суспільства, натомість попереджувальне використання ОСОБА_8 травматичної зброї було викликане агресивною поведінкою потерпілого з метою зупинити агресію останнього.

Посилаючись на викладені обставини захисник ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Разом із тим, під час апеляційного розгляду в судовому засіданні 21.06.2023 захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 частково підтримали вимоги апеляційної скарги та не наполягали на дослідженні доказів під час апеляційного провадження, та просили змінити вирок суду 1-ої інстанції застосувавши до ОСОБА_8 іспитовий строк, оскільки він визнав свою, вину, покаявся у вчиненому та вжив заходів щодо відшкодування завданих збитків потерпілому.

Водночас, в судове засідання апеляційного суду призначене на 11.09.2023 захисник ОСОБА_9 не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку із чим, колегія суддів, заслухавши думку обвинуваченого, який не заперечував проти продовження розгляду справи за відсутності захисника, вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності захисника ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, думку потерпілого та прокурора, які категорично заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається зі змісту вироку, він приписам зазначеної вище норми кримінального процесуального закону відповідає в повній мірі.

Так, в судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 винним себе не визнав та пояснив, що 14.02.2019 він дійсно їхав на задньому сидінні на автомобілі «Ніссан» по вул. Чорноморського Козацтва в м. Одесі, перед ними різко загальмував та зупинився автомобіль з якого вийшов потерпілий, після чого вони також зупинились на проїзній частині, він відкрив вікно та зробив ОСОБА_10 зауваження, на яке останній відповів нецензурною лайкою в його адресу. За цим він вийшов з автомобіля та запитав навіщо потерпілий так себе поводить, після чого ОСОБА_10 його штовхнув та розпочалась обоюдна бійка. Згодом з автомобіля попереду вийшли ще двоє чоловіків та побігли у їх бік, після чого він дістав належний йому пістолет та здійснив постріл у повітря, після чого потерпілий взяв металевий предмет та почав битися із свідком ОСОБА_11 , який був за кермом автомобіля «Ніссан». ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_11 по голові, він побачив що випало 2 телефони, вважав, що то телефони ОСОБА_11 та забрав їх, після чого вони залишили місце події. Згодом він зрозумів, що телефони належать потерпілому, вони домовились зустрітися та останній приїхав із співробітниками поліції. Також обвинувачений пояснив, що він мав змогу залишити місце події, шляхом об`їзду автомобіля, який зупинився попереду, але вважав за необхідне з`ясувати причини такої неохайної їзди автомобіля, який зупинився. Також пояснив, що мав при собі крупну суму грошей, у зв`язку із чим поспіхом покинув місце конфлікту.

Водночас, не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд 1-ої інстанції, обґрунтовуючи доведеність вини обвинуваченого, послався на показання обвинуваченого, потерпілих, свідків та дослідженні ним докази, а саме:

- показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він мав змогу покинути місце події, шляхом об`їзду автомобіля, який зупинився попереду, але вважав за необхідне з`ясувати причини такої неохайної їзди автомобіля, який зупинився, відкрив вікно та зробив ОСОБА_10 зауваження, після чого вийшов з автомобіля. Крім того він пояснив, що дістав належний йому пістолет та здійснив постріл у повітря;

- показання потерпілого ОСОБА_10 , який підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті та пояснив суду, що зазначеного дня він їхав на автомобілі «Опель» по вул. Чорноморського Козацтва в м. Одесі у крайній лівій полосі. За кермом автомобіля був ОСОБА_13 , також з ними їхала його вагітна дружина ОСОБА_14 (на 8-му) місяці вагітності та ОСОБА_15 . Увімкнувши лівий поворот, вони зупинились на проїзній частині з метою пропустити трамвай, який пересікав радіус повороту, в цей час він вирішив вийти з автомобіля та пішки дійти до людини, яка його чекала на узбіччі. Слідом за ними зупинився автомобіль «Ніссан мікра», відчинилось заднє скло, там був обвинувачений із зброєю в руках, який почав на нього нецензурно лаятись. У відповідь він сказав: «якщо взяв зброю то стріляй». Після цього ОСОБА_8 вийшов з авто, вони почали сваритися нецензурною лайкою та обвинувачений здійснив постріл йому в руку. Під час пострілу його вагітна дружина була на вулиці неподалік від нього. Після пострілу почалась бійка, згодом він взяв з полу металеву арматуру з метою самооборони, ОСОБА_16 забрав з полу 2 його телефони сів в автомобіль та покинув місце події. Також пояснив, що конфлікт розпочався після дій обвинуваченого, який дістав зброю та почав ображати його нецензурною лайкою, він в свою чергу дуже злякався за вагітну дружину. Скільки саме було пострілів один чи два він згадати не може, але один постріл потрапив в його руку. Позов просив залишити без розгляду, оскільки має намір подавати у цивільному порядку, просив обрати максимально суворе покарання;

- показання свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що 14.02.2019 він був свідком конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Зазначеного дня він був за кермом автомобіля «Ніссан Мікра», разом із ним їхав ОСОБА_17 . Біля будинку АДРЕСА_3 , автомобіль «Опель Астра» блакитного кольору, який здійснював рух попереду, увімкнув лівий поворот, почав маневр, потім загальмував на проїзній частині та зупинився, після чого йому довелось екстрено гальмувати та зупинятись. З задньої двері автомобіля вийшов потерпілий та пішов до когось на обочині. ОСОБА_16 сказав йому зупинитись та він зупинився. ОСОБА_18 з вікна нецензурною лайкою зробив зауваження ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_8 вийшов з автомобіля, до нього підійшов потерпілий та вони почали штовхатись. Потім він вийшов з автомобіля намагаючись їх заспокоїти, начебто трохи заспокоїлись, почали ображати один одного нецензурною лайкою. За цим з автомобіля «Опель» вийшло двоє чоловік, вони злякались, що їх будуть бити, ОСОБА_18 достав пістолет та зробив постріл у повітря, після цього хлопці призупинились, але не потерпілий. ОСОБА_16 сказав, що потрібно їхати, оскільки це може погано завершитись. ОСОБА_11 розвернувся та отримав удар по голові від потерпілого, вони сіли в автомобіль та покинули місце події. Коли вони від`їхали задзвонив телефон, ОСОБА_16 сказав, що вважав, що це його телефон. Піднявши трубку, дзвонила дружина потерпілого, постійно кричала. Вони домовились пізніше зустрітись та повернути телефон. Також пояснив, що металевий предмет ОСОБА_19 взяв вже після пострілу та основного конфлікту. Вважає, що потерпілий поводив себе агресивно;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , про те, що 14.02.2019 він був свідком конфліктної ситуації, зазначеного дня приблизно о 10:40 год. він був за кермом автомобіля «Опель», їхав по вул. Чорноморського Козацтва в м. Одесі, йому було потрібно повернути ліворуч, він увімкнув поворот та зупинився на проїзній частині, оскільки пропускав трамвай, позаду під`їхав автомобіль «Ніссан Мікра» та почав сигналити. Коли вони зупинились та чекали поки проїде трамвай, ОСОБА_10 вийшов з автомобіля, так як на нього чекала людина. Коли трамвай проїхав, він повернув ліворуч та зупинився. Коли він вийшов з машини вже була бійка між обвинуваченим та потерпілим. Після того, як він підбіг, обвинувачений дістав пістолет та зробив постріл у повітря, після чого їх бійка продовжилась. Згодом обвинувачений із товаришем уїхали, а вони викликали поліцію. Він не пам`ятає точно скільки пострілів було один чи два, але точно бачив, як обвинувачений стріляв у повітря. Також пояснив, що з ними була вагітна дружина ОСОБА_19 , яка також вийшла на вулицю після остаточної зупинки транспортного засобу та ОСОБА_12 ;

- показання свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 14.02.2019 приблизно о 10:40 год. він був свідком конфлікту, будучи пасажиром в автомобілі «Опель» разом із ОСОБА_10 та його дружиною. ОСОБА_19 вийшов з автомобіля на проїзну частину, коли ми зупинились пропускаючи трамвай, щоб повернути ліворуч. Це не сподобалось ОСОБА_16 , який їхав на автомобілі позаду, він виглянув з вікна та почалась словесна перепалка. Потім між обвинуваченим, його другом та ОСОБА_19 почалась штовхонина в ході якої ОСОБА_16 дістав пістолет та один чи два рази вистрелив у повітря. Після пострілів вони продовжили штовхатись, ударів він не бачив. Під час конфлікту у ОСОБА_19 випали телефони, їх підібрав обвинувачений, мабуть вважаючи, що це їх телефони, потім злякались, що зробили щось не те та уїхали звідти. В конфлікті він участі не приймав, оскільки відводив вагітну дружину ОСОБА_19 в сторону від того, що коїлось. Будь-яких явних ушкоджень у ОСОБА_19 після конфлікту він не бачив;

- протокол огляду місця події від 14.02.2019, під час якого було оглянуто автомобіль чорного кольору марки «Nissan Miсra» д.н.з. НОМЕР_2 , з якого вилучено та долучено в якості доказів предмет схожий на пістолет «ПМ-РФ» калібру 9 мм Р.А., НОМЕР_1 та магазин в якому знаходилось 6-ть патронів;

- копію дозволу №21925 від 25.10.2018 на пістолет «ПМ-РФ» калібру 9 мм Р.А., НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 ;

- протокол огляду місця події від 14.02.2019 із фототаблицею, під час якого було оглянуто земельну ділянку розміром 30 см. на 30 см. біля будинку за адресою Чорноморського Козацтва, 115 в м. Одесі, де було знайдено та вилучено гільзу жовтого кольору з проколотим капсулем з маркуванням « S&B», «9mm Р.А. Blanc»;

- акт судово-медичного дослідження №363 від 14.02.2019, згідно висновків якого: у ОСОБА_10 виявлене наступне тілесне ушкодження: садно правої кисті. Вказане ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого у властивостях ушкодження не відобразилися. Воно виникло приблизно 12-24 години до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричинені 14.02.2019. Садно правої кисті має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень;

- висновок експерта №412 від 15.02.2019, згідно висновків якого: 1.2.3.4.5.6. у гр-на ОСОБА_10 виявлене наступне тілесне ушкодження: садно правої кисті. Вказане ушкодження утворилося від дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого у властивостях ушкодження не відобразилися. В механізмі виникнення ушкодження могло мати місце тертя. Такий механізм міг мати місце при дотичному дії кулі, випущеної зі стріляючого пристрою для відстрілу куль травматичної (несмертельної) дії. Враховуючі морфологічні особливості ушкодження (садно - під бурою кіркою на рівні шкіри) слід вважати, що воно виникло приблизно за 12-24 години до початку проведення обстеження, тобто могло бути спричинене 14.02.2019. Садно правої кисті має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6- ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Об`єктивних судово-медичних даних, за якими можна було б встановити положення тіла постраждалого, взаємне розташування між ним та нападником в момент спричинення ушкоджень, в розпорядженні експерта не мається. Враховуючи характер та локалізацію ушкодження слід вважати, що воно не характерне для утворення в умовах падіння з положення стоячи на площині;

- ухвала слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 15.02.2019 про накладення арешту на майно, а саме на предмет схожий на пістолет «ПМ-РФ» калібру 9 мм Р.А., НОМЕР_1 та магазин в якому знаходилось 6-ть патронів, а також гільзу жовтого кольору з проколотим капсулем з маркуванням « S&B», «9mm Р.А. Blanc»;

- висновок експерта № 139-Б від 11.03.2019, відповідно до якого наданий на дослідження пістолет являється гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю самозахисту - стандартним самозарядним пістолетом «ПМ-РФ», калібру 9 мм Р.А, НОМЕР_1 , призначеним для відстрілу патронів, споряджених еластичними метальними снарядами «несмертельної дії» вказаного калібру. Даний пістолет виготовлений на підприємстві КНВО «ФОРТ» МВС України, м. Вінниця, Україна шляхом промислової переробки 9-мм пістолета Макарова виробництва підприємства ВО «ІЖМАШ», СРСР та конструктивних змін не має. Надана на дослідження гільза патрона калібру 9мм Р.А. стріляна з одного екземпляру зброї - наданого на дослідження пістолета «ПМ-РФ», калібру 9 мм Р.А, НОМЕР_1 . Надана на дослідження гільза патрона калібру 9мм Р.А. стріляна з пістолета «ПМ-РФ», калібру 9 мм Р.А, НОМЕР_1 . В процесі неповної розборки наданого пістолета «ПМ-РФ», калібру 9 мм Р.А, НОМЕР_1 та перевірки наявності і правильності взаємодії його основних складових частин, необхідних для здійснення пострілу, встановлено що всі вони в наявності, взаємодіють між собою правильно, ознак їх поломки не виявлено. Наданий пістолет «ПМ-РФ», калібру 9мм Р.А, НОМЕР_1 , на час дослідження - до стрільби придатний. Надана на дослідження гільза патрону калібру 9мм Р.А.К. виготовлена промисловим способом, на підприємстві «Sellier&Bellot», Чехія.

Водночас, суд 1-ої інстанції критично віднісся до показів обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин події, зокрема відсутності агресії з боку останнього під час зупинки автомобіля, провини потерпілого у розпалі конфлікту, а також використання пістолета лише з метою самозахисту, оскільки такі свідчення суперечать показам інших учасників події.

При цьому, суд 1-ої інстанції вважав, що обвинувачений ОСОБА_8 за допомогою своїх показів намагався зменшити свою провину та уникнути покарання за скоєний злочин.

Враховуючи викладене, суд 1-ої інстанції, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, прийшов до переконання про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та його дії кваліфікував за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

Разом із цим, під час апеляційного розгляду зазначеного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 свою провину визнав, щиро розкаявся, а також надав чеки на підтвердження часткового відшкодував потерпілому ОСОБА_10 моральної шкоди.

Проте, апеляційний суд вважає таку поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , як спробу уникнути відповідальності за вчинений ним злочин.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 18.09.2019 у справі №166/1065/18зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Водночас, відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 в ході розгляду справи в суді 1-ої інстанції фактично себе винним не визнав та за весь час судового розгляду обвинувачений не відшкодував потерпілому моральної шкоди.

При цьому, твердження обвинуваченого ОСОБА_8 щодо відшкодування потерпілому 5 000 грн., моральної шкоду, колегія суддів сприймає критично, оскільки з наданих обвинуваченим квитанцій не вбачається, що грошові кошти були перераховані саме потерпілому ОСОБА_10 , тобто обвинуваченим не надано належних доказів такого відшкодування.

Більш того, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що за весь час розгляду провадження жодних грошових коштів від обвинуваченого він не отримував, при цьому зазначив, що на теперішній час в Суворовського райсуді м. Одеси перебуває цивільна справа №523/9233/22 за його позовом до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а також зміну вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходиться підстав для надання оцінки доводам сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_8 .

Відтак, за встановлених апеляційним судом обставин, суд 1-ої інстанції на підставі аналізу та оцінки всіх досліджених доказів у провадженні, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та правильність кваліфікації його дій.

Положеннями ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд 1-ої інстанції зазначив, що враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься згідно ст. 12 КК України до тяжких злочинів, наслідки для потерпілого, а також особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює приватним підприємцем, зі слів виховує неповнолітню дитину, характеризується з позитивного боку, провину не визнав, каяття у скоєному відсутнє, збитки потерпілому не відшкодував.

Разом із цим, обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, а також, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом 1-ої інстанції не встановлені.

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що 1-ої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень може відбутись лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах строку, встановленого санкцією ч. 4 ст.296 КК України.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , призначив йому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 24, 370, 373, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 16.08.2021, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4