Справа № 298/1057/21 Провадження № 1-кп/304/68/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000046 від 23 березня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Львів, мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, фізичної особи підприємця, одруженої (має на утриманні малолітню дитину), українки, громадянки України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 , будучи на підставі сертифікату № 345/19 від 07 травня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності, несучи відповідальність згідно зі ст. 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, на виконання заяви-договору на виконання робіт № 14/03 від 16 березня 2020 року за замовленням ОСОБА_5 , склала та видала завідомо підроблений офіційний документ звіт про оцінку житлового будинку АДРЕСА_2 , підібравши для порівняння при складанні оцінки нерівнозначні об`єкти нерухомості та вказавши завищені коригуючі коефіцієнти, у результаті чого завищила ринкову вартість оцінюваного житлового будинку на суму 210 564,10 грн, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 358 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 заявила клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, оскільки строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення пройшли.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченої, оскільки вважає, що для цього наявні всі правові підстави.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що клопотання обвинуваченої підлягає до задоволення виходячи з такого.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України як складання та видача оцінювачем завідомо підроблених офіційний документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, який згідно зі ст. 12 цього Кодексу (у редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) відноситься до злочину невеликої тяжкості, за який, зокрема, передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2021 року в справі № 328/1109/19.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, чинної на час вчинення кримінального правопорушення (19.03.2020), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Як роз`яснено в п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

З матеріалів кримінального провадження видно, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 358 КК України, було вчинено нею у 2019 році, яке у свою чергу згідно зі ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі, а відтак на час судового розгляду справи сплив, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Будь які дані, які б вказували на те, що обвинувачена ухилялася від досудового слідства та суду в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд, за наявності згоди ОСОБА_4 на закриття кримінального провадження, враховуючи позицію прокурора, приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, що передбачена ч. 2 ст. 358 КК України, та закриття відносно неї кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження не обирався, на даний час клопотання про його обрання суду не подано, отже питання щодо такого судом не розглядається.

Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку ст. 100, 174 КПК України.

Вирішуючи питання процесуальних витрат, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 статті 126 цього Кодексу визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) висловлено правову позицію, за якою ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК). Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Відтак, за відсутності будь яких клопотань учасників кримінального провадження щодо процесуальних витрат, а також належних доказів наявності таких, долю процесуальних витрат суд не вирішує.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284 ч. 2, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання обвинуваченої задовольнити.

ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 цього Кодексу звільнити у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Речові докази, а саме рецензію на звіт про оцінку житлового будинку, розташованого за адресою: смт В.Березний, вул. Підгірна, 1; рецензію на звіт про оцінку однокімнатної квартири, загальною площею 31,25 м кв, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; рецензію на звіт про оцінку однокімнатної квартири, загальною площею 36,9 м кв, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; рецензію на звіт про оцінку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходяться при матеріалах кримінального провадження № 0000046 у органу досудового розслідування при них зберігати.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27 серпня 2021 року у виді арешту майна скасувати.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1