Справа №345/2059/23
Провадження № 1-кп/345/207/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 клопотання адвоката ОСОБА_5 щодо дослідження доказів, поданого в рамках розгляду кримінального провадження по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст.286 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав суду клопотання щодо дослідження доказів, в якому зазначає, що всі докази, отримані з показань ОСОБА_4 та похідні від них докази, в тому числі здобуті внаслідок слідчого експерименту від 23.02.2023 та відповідного висновку експерта є очевидно недопустимими в силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України, які повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду (ч. 4 ст. 87 КПК України).

У зв`язку із наведеним, адвокат ОСОБА_5 просить суд під час дослідження доказів в порядку ст. 358 КПК України, після встановлення факту, що доказ був отриманий з показань ОСОБА_4 , який на момент фіксування перебував у статусі свідка, без адвоката, а також похідних від таких доказів припинити дослідження таких доказів та повернути їх прокурору без права повторного подання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали заявлене адвокатом ОСОБА_5 клопотання щодо дослідження доказів, просили його задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення вищезгаданого клопотання. Вказав, що з метою перевірки та уточнення наданих ОСОБА_4 відомостей щодо обставин ДТП за його згодою та за участю понятих проведено слідчий експеримент. Його проведенню передувало роз?яснення ОСОБА_4 прав і обов?язків, передбачених ст.ст. 66, 67 КПК України, в тому числі, користуватися правовою допомогою адвоката, права не свідчити проти себе і відмовитися давати показання, що можуть стати підставою для підозри чи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Жодних зауважень чи заперечень щодо порушень прав ОСОБА_4 при проведенні вказаної слідчої дії чи після її проведення сторона захисту не висловлювала. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_4 була надана можливість висловити власну точку зору щодо причин наїзду на потерпілого і в такий спосіб вплинути на вирішення справи за висунутим обвинуваченням стосовно нього, що не суперечить засаді верховенства права.

Даних, які б давали підстави вважати, що під час проведення цього слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими б порушувалися трава чи свободи ОСОБА_4 , або слідчий у будь якій формі протиправно здійснював вплив на нього, до надання пояснень щодо своєї винуватості у ДТП не встановлено. Не було у слідчого на той час і достатніх підстав зважати, що надалі ОСОБА_4 буде визнано підозрюваним. Дії слідчого були спрямовані на перевірку обставин ДТП.

З огляду на наведене, прокурор просив клопотання адвоката ОСОБА_5 щодо дослідження доказів залишити без розгляду, а докази подані стороною обвинувачення визнати належними й допустимими, оскільки вони здобуті у відповідності до вимог КПК України.

Розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 , заслухавши думки учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, суд прийшов до наступних висновків.

Клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала (ст.350 КПК України).

Відповідно до ч.1ст.84КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку,на підставі яких слідчий,прокурор,слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.2 ст. 84 КПК України).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Згідно з вимогами ст.86КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку,встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Підстави для визнання доказів недопустимими зазначені в ст. 87 КПК України.

Згідно з ч. 2ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні джерело, суб`єкт, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні в клопотанні, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначених в ньому доказів.

Згідно з пунктами 17, 22постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму Верховного Суду України по питанням судового розгляду кримінальних справ та постановлення вироку» висновки суду по оцінці доказів необхідно викладати в вироках в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви щодо достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних та виключення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Рішенням Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року надано офіційне тлумачення положення першого речення ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, необхідно розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На час розгляду даного клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами, судовий розгляд кримінального провадження триває, а докази, які захисник просить очевидно недопустимими досліджені судом.

При цьому, очевидної недопустимості доказів, які зазначені в клопотанні адвоката ОСОБА_5 на даній стадії судового провадження, без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає.

На підставі наведеного вище, суд вважає, що в задоволенні клопотання належить відмовити, оскільки заявлені в ньому докази, які просить визнати недопустимими захисник ОСОБА_5 можуть бути визнані такими під час ухвалення судом остаточного рішення за наслідками розгляду справи, шляхом оцінки цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.

Оскільки судом не встановлено очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження, у суду відсутні підстави визнавати очевидно недопустимими вищевказані докази, на які вказує захисник у своєму клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 89, ч.2 ст.349 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 щодо дослідження доказів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя