Справа № 385/831/23
Провадження № 1-кп/385/87/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2023 Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайвороні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 05.05.2023, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чапаєво, Чутовського району, Полтавської області, українки, громадянки України, із неповною середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2023 за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання із встановленням іспитового строку на три роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

04.05.2023, близько 21.00 год., більш точного часу досудовим розслідування встановити не представилось можливим, в одній із кімнат будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_3 , спільно з братом ОСОБА_5 , співмешканцем ОСОБА_6 та сусідом ОСОБА_7 вживали алкогольні напої. Під час спільного розпивання алкогольних напоїв у ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин, пов`язаних з побутовими питаннями, виникла сварка з сестрою ОСОБА_3 та її співмешканцем ОСОБА_6 , в ході якої між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпочалася тяганина. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу брату ОСОБА_5 . Невідкладно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання у виді спричинення тілесних ушкоджень, підійшла до ОСОБА_5 , який разом з ОСОБА_6 знаходився на дивані у положенні лежачи обличчям до низу, та нахилившись, завдала ОСОБА_5 не менше чотирьох послідовних ударів кулаком правої руки в область потиличної ділянки голови, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Протиправні дії ОСОБА_3 були припинені свідком ОСОБА_7 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: гематом потиличної ділянки голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 09.05.2023 мають ознаки легких тілесних ушкоджень, утворились від дії твердих, тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, могли утворитися від ударів кулаком руки.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала себе винуватою у пред`явленому обвинуваченні, підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини. У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо її не карати, вказавши, що вона усвідомила протиправність своїх дій.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суворо не карати обвинувачену, вказавши, що така попросила у нього пробачення. Щодо міри покарання, то не заперечив проти призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу, вважаючи, що виправлення обвинуваченої при такому є можливим.

За згодою сторін, згідно ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Оцінивши показання обвинуваченої ОСОБА_3 , які вона надала вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки така вчинила умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, а саме: кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1215 КК України, відносяться до проступків.

Обвинувачена ОСОБА_3 раніше судима, непрацевлаштована, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою обвинувачена перебуває у сімейних відносинах.

За положенням ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Ураховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої, та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відношення обвинуваченої до скоєного кримінального правопорушення, яка в судовому засіданні попросила пробачення у потерпілого, думку потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченій, ОСОБА_3 слід визначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд при призначенні покарання обвинуваченій у виді штрафу бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень щодо призначення такого виду покарання за ст. 53КК України. Призначене судом покарання у виді штрафу за ч.1 ст. 125 КК України, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме поняттю та меті покарання.

Крім того, вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2023 ОСОБА_3 засуджена за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, обвинуваченою ОСОБА_3 вчинено 04.05.2023, тобто до ухвалення попереднього вироку Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2023.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 23 «Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами та доповненнями, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила злочин до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За правовим висновком Верховного Суду від 27.03.2018 року викладеному в справі № 754/2749/17 щодо застосування ч.4 ст.70 КК України, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Ураховуючи вищенаведене, вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2023, яким ОСОБА_3 засуджена за ч.1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, підлягає самостійному виконанню.

Захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2023, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1

Дата документу 15.06.2023