Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/4722/20
Провадження № 1-в/644/210/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова подання начальниці Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про заміну призначеного покарання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,засудженого 08 липня 2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн,-

встановив:

15 червня 2023 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло вищевказане подання начальниці Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08.07.2020 у зв`язку із закінченням строку виконання вироку.

В обґрунтування подання зазначає, що ОСОБА_4 засуджений 08.07.2020 року вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Вирок набрав законної сили 10.08.2020, строк його виконання у відповідності до п.1 ч.1 ст.80 КК України сплив. Ухвалами Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 05.11.2020, 30.03.2021, 21.07.2021, 14.12.2021, ухвалою Київського районного суду м.Полтава від 26.12.2022 відмовлено у задоволенні подання органу пробації про заміну несплаченої суми штрафу іншим видом покарання відповідно до закону. Станом на теперішній час квитанція про сплату засудженою суми штрафу не надходила, встановити причини несплати штрафу останньою не виявилось можливим.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути подання у її відсутності та задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просила розглянути подання без її участі, вважала за можливе подання задовольнити.

Засуджена в судове засідання не з`явилась, про розгляд повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи вказану норму, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання у відсутність учасників справи.

Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи засудженої, оглянувши матеріали судового провадження, оцінивши надані докази, дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:

- закінчення зазначених у ст.80 КК України строків;

- неухилення засудженого від відбування покарання;

- невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст.80 КК України строків нового злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Як вбачається з вироку Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08 липня 2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 до покарання у виді штрафу в розмірі у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Вирок суду набрав законної сили 10.08.2020.

Згідно довідки УІАП ГУНП в Харківській області 27.01.2023, після ухвалення вироку Орджонікідзевським районним судом м.Харкова від 08.07.2020 у відношенні ОСОБА_4 , останньому 30.09.2020 повідомлено про підозру за вчинення кримінального проступку за ч. 1 ст. 309 КК України та 15.10.2020 обвинувальний акт (ЄРДР № 0000074 від 08.07.2020) направлено до Червонозаводського районного суду м.Харкова.

Згідно відомостей Єдиного Державного Реєстру судових рішень, кримінальне провадження № 0000074 від 08.07.2020 у відношенні ОСОБА_4 не розглянуто; ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.05.2023, останнього оголошено в розшук.

Тобто, за період часу з 08 липня 2020 року по теперішній час ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину не притягався.

З матеріалів подання вбачається, що станом на час звернення із зазначеним поданням, засудженим, призначене вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08 липня 2020 року, покарання не виконано.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення засудженого від сплати штрафу, відповідно до ч.1 ст.389 КК України, є кримінальним правопорушенням.

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 КК України (ухилення засудженої від сплати штрафу), матеріали провадження не містять та суду не надано.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Наявність лише факту невиконання засудженим призначеного покарання сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015р.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

З огляду на викладене, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком суду, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, враховуючи обставину, що засуджений за період з 08 липня 2020 року до кримінальної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст.80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі вищевикладеного, ст.80 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

постановив:

Подання начальниці Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08 липня 2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевським районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1