КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3108/2023
Категорія: ст. 331 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 квітня 2023 року у кримінальному провадженні №0002378 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 129 КК України,

ОСОБА_7 , громадянина Білорусі, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 квітня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 03 червня 2023 року включно.

Таке рішення суд мотивував тим, що продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, запобігти яким зможе виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 квітня 2023 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник посилається на те, що висновки суду про існування заявлених прокурором ризиків, не узгоджуються з матеріалами справи, судом при прийнятті рішення були допущені порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, звертає увагу на те, що ОСОБА_7 з 24 лютого 2022 року добровільно пішов до лав військового народного спротиву проти війни з Росією, з 09 березня 2022 року вступив до Територіальної оборони Одеси та був зачислений до бойової групи, з 08 серпня по 01 жовтня 2022 року виконував завдання за фахом в районі ведення бойових дій в межах оперативного підпорядкування оперативного командування "Південь" та зарекомендував себе виключно з позитивної сторони.

В матеріалах справи, як зазначає захисник, відсутні дані про вручення повістки ОСОБА_7 в судові засідання на 30 травня, 21 червня, 08 серпня та 20 вересня 2022 року, водночас захисником було повідомлено суду, що ОСОБА_7 служить в лавах ЗСУ, отже не міг самовільно покинути військову частину та прибути в судові засідання, що є поважною причиною неявки та свідчить про відсутність підстав для зміни йому запобіжного заходу. До того ж ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року до ОСОБА_7 у цьому кримінальному проваджені було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внести заставу в розмірі 42040 грн, та обвинувачений був звільнений 07 вересня 2020 року внаслідок внесення застави. Оскільки з 07 вересня 2020 року до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави, тому, на думку захисника, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу в порядку ст. 194 КПК України не відповідає вимогам процесуального закону, та в разі необхідності застосування іншого запобіжного заходу мало б подаватися прокурором в порядку ст. 200 КПК України.

Захисник також звертає увагу на те, що суд вирішив питання про звернення застави в дохід держави без його обговорення з учасниками судового розгляду, не викликавши в судове засідання та навіть не встановивши особу заставодавця; безпідставно відмовив у розгляді заяви командира 2-го стрілецького взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 , який просив передати йому ОСОБА_7 на поруки; невірно роз`яснив процедуру оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Оскільки захисник не заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження і таких клопотань від інших учасників кримінального провадження не надходило, колегія суддів відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України здійснює апеляційний розгляд без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з положеннями частин 1 - 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані.

Як убачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 129 КК України.

Суд першої інстанції, розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заслухавши з цього приводу позиції сторони обвинувачення і сторони захисту, яка в свою чергу просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 03 червня 2023 року включно.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні клопотань сторін, які стосуються виду запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, водночас в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, з огляду на стадію судового розгляду суд першої інстанції врахував характер і тяжкість висунутого йому обвинувачення та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких, зокрема за ч. 2 ст. 127 КК України, є тяжким та характеризується підвищеною суспільною небезпекою з огляду на застосування насильницьких дій до потерпілого. До того ж у цьому кримінальному провадженні обвинувачений під час судового розгляду ухилявся від явки до суду.

Взяв до уваги суд і всі дані про особу обвинуваченого, врахувавши, що ОСОБА_7 є громадянином іноземної держави, раніше не судимий, не має визначеного місце проживання на території України, офіційно не працевлаштований, на даний час проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , перебував у зоні проведення бойових дій і мав доступ до зброї.

Зваживши такі обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_7 може переховатися від суду та вчинити інше кримінальне провадження, та ймовірність реалізації таких дій за відсутності достатніх стримуючих факторів не зменшилася.

Таким чином, на переконання колегії суддів, є обґрунтованим висновок суду про те, що застосування менш суворішого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити зазначені дії, а відтак у суду були достатні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як встановлено колегією суддів, судовим рішення від 05 квітня 2023 року вже вдруге було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 і під час судового розгляду, за результатами якого ухвалено зазначене судове рішення, не вирішувалися питання щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу із застави на тримання під вартою, звернення застави в дохід держави та не розглядалася заява ОСОБА_8 , тому доводи захисника в апеляційній скарзі про процесуальні порушення розгляду таких питань колегією суддів не перевіряються, оскільки виходять за межі апеляційного розгляду конкретного судового рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом 05 квітня 2023 року рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою колегією суддів не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 квітня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 03 червня 2023 року включно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4