У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2023 Справа №607/10808/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в залі суду, клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000053 від 08 лютого 2023 року, про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тернополя, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому прокурор просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 (шістдесят) діб.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області здійснюється розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000053 від 08.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що при невстановлених слідством обставинах, місці та часі у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, при невстановлених слідством обставинах, місці та часі, ОСОБА_4 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу психотропних речовин, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст.7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року №62/95 ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року, постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, достовірно знаючи про порядок обігу психотропних речовин на території України, а також про відповідальність за їх незаконний обіг, незаконно придбав з метою збуту амфетамін, віднесений до психотропних речовини, обіг яких обмежено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено та ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти), віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Після чого, ОСОБА_4 переніс їх по місцю свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де розфасувавши по поліетиленових пакетиках і обгорнувши ізольованою стрічкою різних кольорів, помістив до свого рюкзака чорно - синього кольору, який залишив у одній із кімнат помешкання, де він проживав та зберігав з метою збуту до 08.02.2023.

В подальшому, 08.02.2023, в період часу з 08 години 41 хвилина по 10 годину 47 хвилин, під час санкціонованого обшуку у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , в якому проживав ОСОБА_4 , працівниками поліції виявлено та вилучено :

1 полімерний пакет на застібку із кристалічною речовиною рожевого кольору «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на діючу речовину 28,0816 грама;

15 зіп - пакетиків чорного кольору та 1 полімерний пакет на застібку із порошкоподібною речовиною білого кольору - «амфетамін», який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою в перерахунку на діючу речовину 10,7455 грама;

5 чорних зіп - пакетиків з написом «LSD» із речовиною ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти), яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на діючу речовину 0,000046 грама;

10 згортків та 2 поліетиленові пакети із кристалічною речовиною білого кольору «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на діючу речовину 2,0387 грама;

5 згортків синього кольору із порошкоподібною речовиною білого кольору - «амфетамін» обіг, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою в перерахунку на діючу речовину 1,7154 грама.

Сукупна кількість вилученої у ОСОБА_4 психотропної речовини, обіг якої обмежено - «амфетамін», в перерахунку на основу становить 12,4609 грама, особливо небезпечного психотропного засобу - «PVP», загальна маса якого в перерахунку на основу становить 30,1203 грама та особливо небезпечного психотропного засобу - ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти), загальна маса якого в перерахунку на основу становить 0,000046 грама.

Згідно ст. 2, 7 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15.02.1995 року та Списку №2, Таблиці №І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, амфетамін віднесений до психотропних речовини, обіг яких обмежено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти), віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконному придбані, зберіганні з метою збуту психотропних речовин або їх аналогів в особливо великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 10.02.2023 у справі № 598/425/23 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 10.04.2023.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.04.2023 у справі № 607/6363/23 продовжено строк тримання під вартою терміном до 23 год. 59 хв. 08.05.2023 із визначенням розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.04.2023 у справі № 607/7496/23 ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою терміном до 00 год. 00 хв. 25.06.2023.

Поряд з цим, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні на 15 год. 00 хв. 04 липня 2023 року.

В зв`язку з тим, що строк запобіжного заходу закінчується до проведення підготовчого судового засідання у вказаному кримінальному провадженні, враховуючи вимоги ч.6 ст.199 КПК України, у прокурора виникла необхідність у його продовженні з огляду на наступне.

Так, 08.02.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, затримано в порядку ст. 208 КПК України та 09.02.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин.

21.04.2023, ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Підставами для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, якому притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, а також встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявність зазначених ризиків.

Прокурор вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення належної його поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, вчинення іншого злочину, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні,а тому, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просить його задовольнити.

У судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечив та просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та зменшення розміру застави.

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника, заявивши з цього приводу клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та зменшити йому розмір раніше визначеної застави до 90 000 грн.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження № 0000053 від 08.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

08.02.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 09.02.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин.

21.04.2023, ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 10.02.2023 у справі № 598/425/23 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 10.04.2023.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.04.2023 у справі № 607/6363/23 продовжено строк тримання під вартою терміном до 23 год. 59 хв. 08.05.2023 із визначенням підозрюваному розміру застави в сумі 134200 грн..

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.04.2023 у справі № 607/7496/23 ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою терміном до 00 год. 00 хв. 25.06.2023.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні на 15 год. 00 хв. 04 липня 2023 року.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: протоколом обшуку від 08.02.2023; протоколом огляду від 08.02.2023; протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; висновками експертиз матеріалів, речовин та виробів, відповідно до яких вилучені у ході обшуку психотропні речовини є психотропна речовина, обіг якої обмежено - «амфетамін», особливо небезпечний психотропний засіб - «PVP» та особливо небезпечний психотропний засіб - ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти); висновком дактилоскопічної експертизи від 09.02.2023; висновком комп`ютерно - технічної експертизи; протоколом огляду від 21.04.2023, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р., ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що продовжують існувати ризики, визначені ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , а саме ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні..

Так, ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує тяжкість злочину, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 та який у відповідності до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, в межах досудового розслідування було допитано свідка ОСОБА_6 , яка спільно проживає із підозрюваним за адресою: АДРЕСА_2 та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , відтак, та на даний момент він може незаконно здійснювати на них тиск та погрози, з метою дачі цими особами неправдивих показів, або відмови від добровільно наданих показань.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь обвинуваченого.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується підтверджується тим, що він офіційно ніде не працює та не має постійного джерела доходів, а також враховуючи кількість вилученої психотропної речовини та те, що остання була пофасовано, то це свідчить про те, що ця протиправна поведінка і була його джерелом доходу.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи обвинуваченого, дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, зменшення раніше визначеного розміру застави або застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема особистого зобов`язання, про що клопоче обвинувачений та сторона захисту, не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Слідчим суддею також взято до уваги дані про особу обвинуваченого, а також враховуючи тяжкість інкримінованих йому злочинів та за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження. При цьому застосований запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню та слід продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Водночас в задоволенні клопотання ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , слід відмовити, оскільки застосування менш суворого запобіжного заходу та зменшення раніше визначеного розміру застави у кримінальному провадженні не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на особисте зобов`язання та зменшення розміру застави, відмовити.

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000053 від 08 лютого 2023 року, про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 год. 59 хв. 15 серпня 2023 року.

Одночасно, для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, взяти до уваги, що згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.04.2023 у справі №607/6363/23 ОСОБА_4 визначено заставу 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.04.2023.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- з`являтися до суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не спілкуватись із свідками та експертами у даному кримінальному провадженні

- у випадку наявності здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді до 23 год. 59 хв. 15 серпня 2023 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження, а також і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1