Шаргородський районний суд
В И Р О К

Іменем України

23 травня 2023 року

м. Шаргород

Справа № 152/309/23

провадження № 1-кп/152/52/23

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000032 від 17.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Обозерський Архангельської області російської федерації, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

з участю:

сторін кримінального провадження -

зі сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 16.02.2023 приблизно о 23 годині 30 хв., в період дії воєнного стану на території України, перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_2 , з яким розпивала спиртні напої, помітила на тумбочці в житловій кімнаті грошові кошти в сумі 1000 грн, після чого у неї виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, підбурювана жагою до легкої наживи, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переконавшись, що за її діями не спостерігає ОСОБА_5 , який заснув на ліжку шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрала грошові кошти в сумі 1000 грн., двома купюрами по 500 гривень. Після чого залишила місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, завдавши при цьому потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1000 грн.

Суд, згідно з приписами ч.6 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винуватою себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, не заперечувала факту вчинення злочину при вище наведених обставинах.

Суду показала, що 16.02.2023 приблизно о 23 годині 30 хв. перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_2 , з яким розпивала спиртні напої, помітила на тумбочці в житловій кімнаті грошові кошти в сумі 1000 грн, після чого у неї виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна. Далі переконавшись, що за її діями не спостерігає ОСОБА_5 , який заснув на ліжку, викрала грошові кошти в сумі 1000 грн., двома купюрами по 500 гривень. Після чого залишила місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Виконуючи вимоги ст.349 КПК України, суд з`ясував думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 також вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, про що подала письмову заяву (а.с. 45).

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачена ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності її позиції у суда немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_3 , що при таких обставинах вона позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 в повному обсязі визнала свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 і переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які викладені в обвинувальному акті і ніким не оспорюються та про можливість проведення судового розгляду за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 в тому, що вона 16.02.2023 приблизно о 23 годині 30 хв., в період дії воєнного стану на території України, перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_2 , з яким розпивала спиртні напої, помітила на тумбочці в житловій кімнаті грошові кошти в сумі 1000 гривень, після чого у неї виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, підбурювана жагою легкої наживи, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переконавшись, що за її діями не спостерігає ОСОБА_5 , який заснув на ліжку шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрала грошові кошти в сумі 1000 грн., двома купюрами по 500 гривень. Після чого залишила місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, завдавши при цьому потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1000 грн.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , які полягають у крадіжці (таємному викраденні чужого майна), вчиненій в умовах воєнного стану органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість її доведена і вона повинна нести кримінальну відповідальність за ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винуватої, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженою. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, активно сприяла розкриттю злочину, покаялася у скоєному, задовільно характеризується за місцем постійного проживання (а.с. 49). Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП «Шаргородська ЦМЛ» ОСОБА_3 не перебуває (а.с.53).

При таких обставинах суд, виходячи з загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, думки потерпілого, який при призначенні покарання покладається на вирішення суду, даних про особу ОСОБА_3 , яка активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, щиро покаялася у скоєному, задовільно характеризується за місцем постійного проживання, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 5 статті 12 КК України є тяжким злочином, суд вважає, що зазначені і проаналізовані обставини є підставами для визначення основного покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На переконання суду, захід примусу визначений судом, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде відповідати одному із основних принципів Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 статті 69 КК України.

Згідно з положенням п.7 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити цивільний позов.

У справі, що розглядається цивільний позов не заявлено.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити на підставі ст.100 КПК України, а саме: грошові кошти в сумі 500 гривень однією купюрою серії ЕГ4222382 залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, ст.ст. 373 - 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку у два роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженій ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази по справі: грошові кошти в сумі 500 гривень однією купюрою серії ЕГ4222382 залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1