Справа № 182/2101/23
Провадження № 1-кп/0182/882/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про вчинення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000298 від 06.03.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе (Покров), Дніпропетровської області, громадянина України, ромської національності, з неповною середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не працевлаштованого, який є інвалідом з дитинства третьої групи, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України,

участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ( в режимі відео конференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в кінці січня поточного року, дізнався, що у зв`язку з ворожими обстрілами міста Нікополя, власниця будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , тимчасово проживає за іншим місцем мешкання. В цей момент, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна із вказаного будинку.

Продовжуючи реалізовувати свій злочиний умисел ОСОБА_3 01.02.2023 близько 18.00 годин знаходячись в провулку Звивистий, м. Нікополь Дніпропетровської області зустрів раніше знайомого ОСОБА_6 , після чого вирішив заручитися його допомогою та запропонував йому допомогти перевезти холодильник, який начебто належить його співмешканці ОСОБА_5 , котра проживає в будинку АДРЕСА_3 , з метою подальшого продажу.

Так, ОСОБА_3 в цей же день та час, знаходячись в тому самому місці, ввівши в оману ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , де реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди, ОСОБА_3 , під час дії Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», видавив у зазначеному будинку вікно та за допомогою драбини, проник через отвір у вікні до будинку, який належить ОСОБА_5 , звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, викрав холодильник марки «Самсунг», білого кольору, модель RL48RLBSW, ринкова вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1237 від 16.03.2023 року, становить 11 566,67 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Після чого ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_3 , погрузив зазначений холодильник на тачку і разом з викраденим майном пішли з місця вчинення злочину, викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на свій розсуд.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

До такого висновку суд приходить аналізуючи наступні докази.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав повністю, підтвердив факт скоєння ним кримінального правопорушення і суду показав, що точної дати він не пам`ятає, ОСОБА_5 , колишня його дівчина, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_3 , виїхала за межі м. Нікополь, у зв`язку з ворожими обстрілами міста. Разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 прийшли до вищевказано будинку, та через вікно він проник до будинку, звідки, разом з ОСОБА_6 винисли холодильник марки «Самсунг», білого кольору, модель RL48RLBSW, погрузилим його на тачку та покинули територію. Даний холодильник він продав ОСОБА_6 . В скоєному кається.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась. Надала заяву про розгляд провадження за її відсутності. Цивільний позов заявляти не бажає. При призначені покарання поклалась на розсуд суд.

За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за якими він обвинувачується.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Також суд враховує обставини справи. Особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо. Офіційно не працевлаштований, на утриманні нікого не має, є інвалідом з дитинства ІІІ групи. У лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває .

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).

Обставиною, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, в тому числі які пом`якшують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі.

Разом з тим, відповідно до ст. 75 КК, суд приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі. Суд також призначає певні обов`язки, які передбачені ст. 76 КК і виконання яких буде необхідною складовою покарання для ОСОБА_7 .

Вказане покарання буде відповідати меті покарання передбаченого ст. 50 КК та меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи № 1237 від 16.03.2023 року в сумі 200 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись 370, 371, 374, 376, 124 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, та поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76КК України:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази:

- холодильник марки «Самсунг», білого кольору, модель RL48RLBSW, який переданий під розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити у її користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи № 1237 від 16.03.2021 у сумі 200 (двісті) грн. 00 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1