Номер провадження: 11-сс/813/1428/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 12.08.2023, якою в межах к/п №0000501 від 08.08.2023 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого двох дітей, депутата Білгород-Дністровської районної ради Одеської обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а також: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000501 від 08.08.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України було задоволено клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_12 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.10.2023 включно, із визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави в розмірі 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 368 000 грн., із покладенням на нього строком до 05.10.2023 включно у разі внесення застави певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України; доручено ТУ ДБР, розташованому в м. Миколаєві провести перевірку заявлених захисником ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_7 обставин порушення норм КПК України, застосування насильства до підозрюваного, крадіжки майна з боку співробітників поліції, прокуратури, оперативних підрозділів під час затримання підозрюваного.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, органом досудового розслідування була доведена наявність в зазначеному провадженні ризиків того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обумовлені тяжкістю покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, значним досвідом роботи в органах поліції та місцевого самоврядування, збройною агресією рф проти України, не встановленням на теперішній час місцезнаходження швидкісного катеру, займаною посадою та наявністю постійних стійких зв`язків із іншими структурними підрозділами органів державної влади.

Враховуючи вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави у розмірі, який перевищує розмір, передбачений для особи, яка підозрюється у вчинення особливо тяжкого злочину, а саме у розмірі 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5 368 000 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою слідчого судді, вважаючи її необґрунтованою та постановленою із порушенням норм процесуального права з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що в клопотанні слідчого містяться лише припущення про імовірність негативної поведінки підозрюваного в період досудового розслідування, без посилання на факти, які б вказували на тверду вірогідність такої поведінки та їх джерела;

- слідчий суддя не врахував, що повідомлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України не є обґрунтованою, слідчим та прокурором дана невірна кваліфікація обставинам кримінального правопорушення;

- прокурором не було доведено неможливості застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, натомість, ОСОБА_7 раніше не судимий, має місце реєстрації та постійного проживання, за яким позитивно характеризується, проживає разом із дружиною та дітьми, має постійне місце роботи, що вказує на його міцні соціальні зв`язки;

- визначений судом розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу є непомірним для підозрюваного, натомість, останній отримує стабільну заробітну плату, проте вона не є значною, розмір заподіяної шкоди встановлено не точно, органом досудового розслідування проведено товарознавчу експертизу з встановленням середньої ринкової вартості майна, яке навіть не було надане на дослідження.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту або застави в розмірі від 80 до 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її постановленою із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне:

- слідчим суддею не було враховано відсутності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор, натомість, підозрюваний після початку повномасштабного вторгнення рф міг покинути територію України, проте не зробив цього, продовжив виконувати свої посадові обов`язки; не здійснив жодної спроби переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури чи суду; доказів знищення або спотворення речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення до суду не надано; на швидкісний катер, у незаконному заволодінні якого підозрюється ОСОБА_7 , наразі накладено арешт, внаслідок чого підозрюваний не може його спотворити; свідки на теперішній час допитані;

- поза увагою слідчого судді залишилась наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, зокрема, останній має постійне місце проживання, має декілька житлових будинків у власності, сім`ю та неповнолітніх дітей, є головою Білгород-Дністровської райради Одеської обл., є людиною, яка має авторитет серед свого оточення;

- слідчим суддею не було обґрунтовано застави в розмірі 5 368 000 грн., який свідчить про її призначення тільки для формального дотримання норм КПК України, з огляду на соціальні зв`язки підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення та вартості нібито викраденого майна, яка становить 2 690 207 грн.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із тримання під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , а в разі, якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого в частині визначення запобіжного заходу у вигляді арешту визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її необґрунтованою та постановленою із порушенням норм процесуального права з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , як депутату Білгород-Дністровської районної ради Одеської обл., складалось та вручалось, в порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 481 КПК України, неуповноваженими суб`єктами, текст підозри зачитувався особі, яка перебувала в безпорадному стані;

- не було враховано слідчим суддею того, що затримання ОСОБА_7 було незаконним, оскільки були відсутні передбачені вимогами ч. 1 ст. 208 КПК України підстави для його затримання, йому не були роз`яснені його права та обов`язки, вилучені засоби зв`язку, а прохання повідомити близьких родичів або захисника проігноровано; в протоколі не зазначені незаконно вилучені речі, ОСОБА_7 не був ознайомлений з протоколом обшуку;

- слідчий суддя залишив поза увагою те, що органом досудового розслідування не було доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначені стороною обвинувачення ризики є припущеннями, натомість, ОСОБА_7 є головою Білгород-Дністровської районної ради Одеської обл., за час перебування на даній посаді останній заробив повагу та довіру мешканців громади своєю плідною працею, з початку повномасштабного вторгнення російської армії на територію України ОСОБА_7 забезпечував лікарню Білгород-Дністровського району лікарськими засобами та на власному авто здійснював їх перевезення; підозрюваний є інвалідом 3-ої групи, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, місце роботи та вищу освіту, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2015 та 2018 р.н., племінника з особливим діагнозом, який потребує постійного догляду та додаткового забезпечення, мати-інваліда 2-ої групи, батька, який має хронічні захворювання та сам ОСОБА_7 має ряд хронічних захворювань;

- на дослідження слідчому судді не надавались докази на підтвердження вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, в самому клопотанні мова йде про введення підозрюваним в оману інспектора державної екологічної інспекції, що підпадає під кваліфікацію іншої статті 190 КК України; на теперішній час відсутній предмет кримінального правопорушення, оскільки в ході проведення обшуку катера виявлено не було;

- слідчий суддя не врахував того, що грошові кошти, які були внесені в якості застави за ОСОБА_7 є особистими коштами його рідної сестри ОСОБА_13 , які вона заощаджувала на майбутнє свого сина, який має особливий діагноз, а в разі невнесення такої застави велика родина ОСОБА_7 залишилась би без єдиного годувальника.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_11 просить ухвалу слідчого судді скасувати та змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з поверненням ОСОБА_13 застави в розмірі 5 368 000 грн., яка була внесена 14.08.2023; визнати затримання ОСОБА_7 незаконним.

В апеляційній скарзі прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою в частині визначення розміру застави, вважаючи її необґрунтованою з огляду на залишення слідчим суддею поза увагою того, що визначений підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави є незначним та таким, що не забезпечить його належної процесуальної поведінки та додержання ним покладених на нього обов`язків, з огляду на встановлений органом досудового розслідування розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди, який складає 2 690 207 грн., а також враховуючи наявність у підозрюваного значного обсягу нерухомого майна у виді житлових будинків (6 об`єктів), нежитлових приміщень (2 об`єкти), земельних ділянок (5 об`єктів) та транспортних засобів (4 об`єкти).

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині визначеного розміру застави та в цій частині постановити нову ухвалу, якою визначити розмір застави в розмірі 20 001 168 грн., в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисників, які підтримали вимоги апеляційних скарг сторони захисту та просили їх задовольнити, заперечуючи при цьому проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не в повному обсязі з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 10.08.2023 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України (т. 2, а.с. 185-194).

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, зокрема, у тому, що він, будучи головою Білгород-Дністровської районної ради Одеської обл. VIII скликання, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення державного майна, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, використовуючи заздалегідь отриманий ним від невстановленої досудовим розслідуванням особи паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , 08.03.2023 приблизно о 07 год., використовуючи два транспортні засоби та причеп, за допомогою двох осіб, які не підозрювали його злочинних намірів, ввів в оману охоронця яхт-клубу «Совіньйон» за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодем`янської 9, заволодів швидкісним катером «TUNA» 865 Cabin, vin: НОМЕР_1 з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL №2B688912 та №2B636816 у комплекті та автомобільним причепом, шляхом вивезення катеру з території яхт-клубу, спричинивши державі в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська обл.) матеріальний збиток на загальну суму 2 690 207 грн.

Дії підозрюваного ОСОБА_7 органами досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 5 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Разом із тим, апеляційний суд вважає є слушними посилання сторони захисту на те, що в повідомленні ОСОБА_7 про підозру містяться певні суперечності у викладі фактичних обставин, зокрема, зазначено про введення підозрюваним в оману інспектора державної екологічної інспекції та використання паспорта на ім`я ОСОБА_14 задля заволодіння вищевказаним майном, в той час як дії ОСОБА_7 кваліфіковані, як таємне заволодіння чужим майном, внаслідок чого правова кваліфікація кримінального правопорушення підлягає подальшому уточненню в процесі досудового розслідування та збирання відповідних доказів.

Водночас, на теперішній час, на переконання колегії суддів, органом досудового розслідування зібрано докази, яких достатньо для переконання стороннього спостерігача у причетності ОСОБА_7 до заволодіння швидкісним катером «TUNA» 865 з двома підвісними двигунами Mercury у комплекті та автомобільним причепом, внаслідок чого підозра на даній стадії досудового розслідування є обґрунтованою та підтверджується долученими до клопотання слідчого матеріалами, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_15 від 10.01.2023, 18.01.2023 та 01.02.2023 (т. 1, а.с. 39-42, 48-51, 52-58), протоколами допиту свідків ОСОБА_16 від 17.02.2023, ОСОБА_17 від 28.02.2023 та ОСОБА_18 від 13.03.2023 (т. 1, а.с. 80-83, 84-87, 95-99), протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 02.03.2023 (т. 1, а.с. 90-94), протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 09.05.2023 (т. 1, а.с. 100-107), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2023 за участю свідка ОСОБА_20 (т. 1, а.с. 138-140) та іншими матеріалами в їх сукупності.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Апеляційний суд вважає голослівними твердження захисника ОСОБА_11 про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , як депутату Білгород-Дністровської райради Одеської обл. складалось та вручалось неуповноваженими суб`єктами з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України, письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.

При цьому, ч. 2 зазначеної ст. 481 КПК України передбачає, що Генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним ч. 1 цієї статті, у порядку, передбаченому ч.ч. 1, 2 ст. 278 цього Кодексу.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України було складено 10.08.2023 в.о. керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_21 (т. 2, а.с. 185-189) та на підставі постанови про доручення на проведення окремих процесуальних дій від 10.08.2023 (т. 2, а.с. 183-184), повідомлення про підозру було вручено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 (т. 2, а.с. 193).

Відтак, органом досудового розслідування, всупереч твердженням сторони захисту, не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 та таке повідомлення складалось та вручалось належними суб`єктами, передбаченими положеннями ст. 481 КПК України.

Водночас, колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про не доведення органом досудового розслідування існування в зазначеному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, апеляційний суд, погоджуючись із висновком слідчого судді, зазначає, що в даному випадку органом досудового розслідування було доведено існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 12-ти років із конфіскацією майна; вочевидь має стійкі зв`язки з посадовими особами та іншими структурними підрозділами органів державної влади в силу займаної посади депутата Білгород-Дністровської райради Одеської обл.

Що стосується посилання слідчого судді на наявність ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів зауважує на тому, що органом досудового розслідування не було доведено існування зазначеного ризику, натомість, підозрюваний після внесення визначеного слідчим суддею розміру застави покладені на нього обов`язки виконував, самостійно з`явився до апеляційного суду для розгляду апеляційних скарг на оскаржувану ухвалу слідчого судді про застосування стосовно нього запобіжного заходу; доказів того, що ОСОБА_7 будь-яким чином порушував покладені на нього обов`язки прокурором надано не було.

Водночас, апеляційний суд вважає слушними посилання захисників на те, що ОСОБА_7 за час перебування на посаді голови Білгород-Дністровської райради Одеської обл. зарекомендував себе з позитивної сторони, раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, проте зазначені обставини, хоча й слугують в якості позитивної характеристики його особи, проте не свідчать про зменшення встановлених вище ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з огляду на характер та тяжкість кримінального правопорушення, вчинення якого йому інкримінується, вартість його предмету.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Отже, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів доходить переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам.

Разом із тим, загалом обґрунтовано застосувавши стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, визначаючи заставу в якості альтернативного запобіжного заходу, належним чином не обґрунтував виключність випадку, який послугував підставою для виходу за межі її розміру, встановленого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні злочинів певної категорії, чим допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлює, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, який, відповідно до приписів ч. 6 ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Проте, відповідно до мотивувальної частини оскаржуваної ухвали (т. 4, а.с. 191-192), в даному випадку слідчий суддя, визначаючи підозрюваному ОСОБА_7 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що значно перевищує встановлену процесуальним законом межу для особливо тяжких злочинів, не зазначив, в чому саме полягає виключність випадку та не мотивував належним чином такий її розмір, пославшись лише на те, що враховує підозру у вчиненні ОСОБА_7 умисного тяжкого корисливого злочину в умовах воєнного стану, розмір можливої шкоди, стадію досудового розслідування, кількість та характеристику нерухомого майна, що знаходиться у власності підозрюваного, а також надзвичайно високий ступінь встановлених ризиків.

Окрім того, слідчим суддею взагалі не було обґрунтовано, чому застава у передбачених межах від 80 до 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позиція ЄСПЛ зводиться до того, що гарантії, передбачені ст. 5 §3 Конвенції покликані в першу чергу забезпечити не відшкодування шкоди, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання.

У п. 25 рішення «Істоміна проти України» від 13.01.2022 ЄСПЛ зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» [ВП] (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

Водночас, за певних обставин небезпідставним також буде взяття до уваги суми збитку, що ставиться йому в провину (Mangouras v. Spain (Мангурас проти Іспанії) [ВП], §§ 81 та 92).

В цьому контексті апеляційний суд враховує те, що підозрюваний ОСОБА_7 одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2015 та 2018 р.н., надає допомогу батькам похилого віку, його матір є інвалідом 2-ї групи, а також своїй рідній сестрі та племіннику, який має особливості розвитку РАС; ринкова вартість незаконно вилученого майна швидкісного катера «TUNA» з двома підвісними двигунами у комплекті та автомобільного причепу, відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи №23-3458 від 07.08.2023, складає 2 690 207 грн.

Вищезгадані обставини свідчать про те, що визначений слідчим суддею розмір застави в сумі 5 368 000 грн., який хоча й був внесений за підозрюваного ОСОБА_7 заставодавцем ОСОБА_13 14.08.2023, є необґрунтовано завищеним, непомірним для підозрюваного та його родини.

При цьому, є такими, що відповідають дійсності доводи прокурора з приводу наявності у підозрюваного ОСОБА_7 на праві приватної власності певного нерухомого майна, зокрема, житлових будинків, земельних ділянок та нежитлових приміщень (т. 2, а.с. 209-238), проте факт належності вказаних об`єктів нерухомості на праві приватної власності підозрюваному не може виступати в якості єдиної підстави для встановлення йому застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 7 452 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (20 001 168 грн.), який значно перевищує встановлений законом розмір для злочинів такої категорії, на якому наполягає сторона обвинувачення в апеляційній скарзі.

Окрім того, факт наявності у особи на праві приватної власності об`єктів нерухомості не свідчить безумовно про можливість невідкладного внесення визначеного розміру застави.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п.п. 2 та 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, у відповідності до п.п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Положення ч. 1 ст. 412 КПК України встановлюють, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційних скарг захисників, залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді як постановленої із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, оскільки слідчий суддя допустив помилку, пов`язану із визначенням розміру застави в зазначеному кримінальному провадженні всупереч вимог ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір заподіяної злочином майнової шкоди, наявність доведених вищезазначених ризиків, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, особу підозрюваного та його майновий стан, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у максимальному розмірі, передбаченому для особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 грн., із покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Окрім того, враховуючи те, що визначена підозрюваному ОСОБА_7 оскаржуваною ухвалою слідчого судді застава в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 5 368 000 грн. була фактично внесена 14.08.2023 заставодавцем ОСОБА_13 на відповідний рахунок ТУ ДСА України в Одеській обл. на підставі квитанції №21, колегія суддів доходить висновку про те, що решту грошовий коштів у сумі 4 562 800 грн. необхідно повернути її власнику ОСОБА_13 .

Водночас, надаючи оцінку твердженням сторони захисту стосовно незаконності затримання підозрюваного ОСОБА_7 10.08.2023, колегія суддів наголошує на тому, що оскаржуваною ухвалою слідчого судді була надана відповідна правова оцінка скарзі сторони захисту з приводу застосування стосовно ОСОБА_7 насильства з боку співробітників правоохоронних органів під час його затримання (т. 3, а.с. 3-7) та доручено ТУ ДБР, розташованому в м. Миколаєві провести перевірку фактів, зазначених у скарзі на незаконне затримання в порядку ст. 208 КПК України (т. 4, а.с. 192-193).

Задля недопущення погіршення становища підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд, скасовуючи ухвалу слідчого судді, вважає за необхідне, керуючись вимогами ст. 206 КПК України, аналогічно доручити ТУ ДБР, розташованому в м. Миколаєві провести перевірку заявлених захисником ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_7 обставин порушення норм КПК України, застосування насильства до підозрюваного, крадіжки майна з боку співробітників поліції, прокуратури, оперативних підрозділів під час затримання ОСОБА_7 10.08.2023.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 206, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 12.08.2023, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.10.2023 включно, із визначенням застави в розмірі 5 368 000 грн. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_12 про застосування до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 05.10.2023.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) грн., яку вважати внесеною за нього ОСОБА_13 на відповідний рахунок ТУ ДСА України в Одеській обл. на підставі квитанції №21 від 14.08.2023.

Решту грошових коштів в сумі 4 562 800 (чотири мільйони п`ятсот шістдесят дві тисячі вісімсот) грн. повернути власнику ОСОБА_13 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 строком до 05.10.2023 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з Одеської обл. без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками, які визначені слідчим у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Доручити ТУ ДБР, розташованому в м. Миколаєві провести перевірку заявлених захисником ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_7 обставин порушення норм КПК України, застосування насильства до підозрюваного, крадіжки майна з боку співробітників поліції, прокуратури, оперативних підрозділів під час затримання ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4