Вирок

Іменем України

05.07.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000668 від 13.10.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Львова, незаміжньої, із середньою спеціальною освітою, працюючої касиром торговельного залу магазину ТМ «Льонокомбінат «Goldi» ТОВ «Т-Стиль», раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2022 року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті ювелірний виріб із золота 583 проби, а саме сережки вагою 4,30 г. вартістю 3628 гривень, належні ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 3628 гривень.

Крім цього, 10.07.2022 року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті ювелірний виріб із золота 583 проби - кулон вагою 6,28 г. вартістю 4771 гривень, належний ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 4771 гривня.

Крім цього, 31.07.2022року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті ювелірний виріб із золота 585 проби - сережку вагою 1,58 г. вартістю 1179 гривень, належну ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 1179 гривень.

Крім цього, 10.08.2022 року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті ювелірний виріб із золота 585 проби - сережку вагою 1,57 г. вартістю 1205 гривень, належну ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 1205 гривень.

Крім цього, 17.08.2022 року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті ювелірний виріб із золота 585 проби - каблучку вагою 4,17 г. вартістю 1205 гривень, належну ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 1205 гривень.

Крім цього, 20.08.2022, у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті, ювелірний виріб із золота 585 проби - сережку вагою 2,81 г. вартістю 1162 гривні, належну ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 1162 гривень.

Крім цього, 27.08.2022 року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті, ювелірний виріб із золота 585 проби - сережку вагою 2,23 г. вартістю 1590 гривень, належну ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 1590 гривень.

Крім цього, 03.09.2022 року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті, ювелірний виріб із золота 585 проби - сережку вагою 2,12 г. вартістю 1778 гривень, належну ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 1778 гривень.

Крім цього, 05.09.2022 року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті, ювелірний виріб із золота 583 проби - обручку вагою 8,51 г. вартістю 7275 гривень, належну ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 7275 гривень.

Крім цього, 08.09.2022 року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті, ювелірний виріб із золота 585 проби - сережку вагою 2,26 г. вартістю 1333 гривні, належну ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 1333 гривні.

Крім цього, 19.09.2022 року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті, ювелірний виріб із золота 585 проби - каблучку вагою 4,23 г. вартістю 3060 гривень, належну ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 3060 гривень.

Крім цього, 30.09.2022 року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті, ювелірний виріб із золота 585 проби - каблучку вагою 10,61 г. вартістю 8806 гривень, належну ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 8806 гривень.

Крім цього, 03.10.2022 року у період часу з 09:00 год. по 14:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що там знаходяться ювелірні вироби, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала із мебельної стінки у гардеробній кімнаті ювелірний виріб із золота 585 проби - обручку вагою 7,18 г. вартістю 6130 гривень, належну ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 6130 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, а по епізодах, починаючи з другого, також повторно, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, визнала повністю, надала детальні показання про мотиви та обставини вчинення крадіжок. Пояснила, що з літа 2022 року працювала за усною домовленістю із потерпілою ОСОБА_6 в її квартирі. Спочатку допомагала матері, яка вже давно працювала у потерпілої, прибирати квартиру. В подальшому працювала щодня, доглядаючи малолітнього сина потерпілого ОСОБА_7 , який мав 1,5 роки. Робота виконувалась щодня з 10.00 до 17.00 год., допоки потерпіла перебувала на роботі. За це ОСОБА_6 оплачувала її послуги в сумі 500 грн. на день. За час роботи вона знала, де в квартирі знаходяться речі потерпілої. Зокрема, їй стало відомо, що ОСОБА_6 у квартирі зберігає ювелірі вироби в шухляді, яка не зачинена на замок. Її сім`я має значні матеріальні труднощі, адже батько 6 років тому помер, вона проживає з матір`ю та молодшим братом інвалідом 2-ї групи. У них було недостатньо коштів на продукти харчування, оплату комунальних послуг та поточні потреби сім`ї. Тому час від часу викрадала у потерпілої ювелірні вироби, щоб від реалізації таких покривати поточні фінансові проблеми, які існували в неї та її сім`ї. Крадіжки вчинялися у період липня-жовтня 2022 року. При їх вчиненні ніхто присутнім не був. Лише по останньому епізоду в квартирі був присутнім чоловік потерпілої, який був зайнятий роботою на комп`ютері і за її діями не спостерігав. Викрадені ювелірні вироби із золота здавала в ломбард, розташований неподалік, до якого заходила під час прогулянок із малолітньою дитиною потерпілої. За раз від здачі ювелірних виробів отримувала по-різному від 1000 грн. до 8000 грн. Ціну за прикраси виставляв ломбард, вона з такою погоджувалася. Пропажу ювелірних виробів виявила потерпіла. Усвідомлює, що вчинила неправильно, знає, що в державі введено воєнний стан, у скоєному кається, заподіяну шкоду потерпілій прагне відшкодувати, просить вибачення в останньої. Щодо заявленого потерпілою цивільного позову у кримінальному провадженні, то такий визнає повністю в частині майнової шкоди та частково визнає в частині моральної шкоди, проте вважає заявлений потерпілою розмір такої шкоди завищеним. Просить врахувати скрутне матеріальне становище її сім`ї та суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 вказала, що сім`ю обвинуваченої знає 7 років, оскільки мати ОСОБА_8 працює на її фірмі і приходить прибирати до неї додому. Спочатку обвинувачена допомагала своїй матері, а в подальшому матір ОСОБА_8 попросила взяти її доньку нянею для молодшої дитини. Вона на таку пропозицію погодилась, обвинувачена щодня приходила для догляду за сином. Восени виявила, що в квартирі пропали ювелірні вироби, які зберігала у шухляді меблевої стінки і які були складені у мішечок. Пропажу виявила випадково, оскільки хотіла одягнути конкретні прикраси, яких у вказаному мішечку не виявилось. Спочатку подумала, що ювелірні вироби могла взяти донька або чоловік, але, як з`ясувалося в подальшому, такі викрала саме обвинувачена. З цього приводу вона звернулася в поліцію, також водила обвинувачену на поліграф. Правоохоронцями було встановлено, що ювелірні вироби здавалися в ломбард. Частину цих виробів їй вдалося викупити, однак, значну частину прикрас повернути не вдалося, оскільки такі були вже продані. Вважає, що потерпіла заслуговує на реальне покарання у виді позбавлення волі, щоб усвідомила свою провину. Викрадені ювелірні вироби становили для неї не лише матеріальну цінність, це також були сімейні реліквії, які передавались з покоління в покоління, тому відтворити такі неможливо. Вважає, що обвинувачена могла бути причетна до зникнення також її окулярів, дизайнерських суконь, хоча доказів цьому немає. Всього вдалось повернути сім викрадених прикрас вагою приблизно 36 г., решта виробів із золота вагою приблизно 44 г. повернути неможливо. Після інциденту обвинувачена та її матір у неї не працюють, обвинувачена просила вибачення, її мати та бабуся приходили і стояли на колінах, пропонуючи взяти їхні золоті вироби, від чого вона відмовилась. Вважає, що потерпіла спричинила їй значну моральну шкоду, адже усе викрадене повернути не вдалось, також при розгляді справи судом через пережитий стрес від зустрічі з обвинуваченою достроково народила дитину на 34 тижні вагітності та 18 днів перебувала з дитиною в реанімації. У судових дебатах заявлений цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, підтримала, в подальшому на останнє слово обвинуваченої потерпіла та її представники не з`явилися.

Суд з`ясував, що обставини справи по суті пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченої, допитом потерпілої, дослідженням характеризуючих даних на особу обвинуваченої, а також дослідженням обставин, якими обґрунтований цивільний позов у кримінальному провадженні (з урахуванням його часткового визнання обвинуваченою), та документів, що стосуються речових доказів у справі.

Отже, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану, а по епізодах, починаючи з другого, також повторно, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Дії обвинуваченої слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України. При цьому, суд враховує, що усі епізоди, починаючи з другого, підлягають кваліфікації за ознакою повторності. У даному випадку суд не вбачає в діях ОСОБА_4 ознак продовжуваного злочину, адже попри те, що викрадення чужого майна вчинялися в однієї і тієї потерпілої, в одному й тому ж приміщенні, такі дії не охоплювалися спільним умислом. Так, відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» характерною ознакою продовжуваного злочину є те, що тотожні діяння стають елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не можуть, водночас при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину. У даному випадку в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачена, хоч і викрадала майно із одного приміщення й одним і тим же способом, але при цьому вона не мала єдиного умислу на привласнення конкретної кількості майна, така кількість, як і його вартість, їй достеменно відома не була, кожне викрадення вона вчиняла, коли їй були потрібні гроші. Таким чином, ОСОБА_4 , вчиняючи крадіжки, не мала наміру на викрадення певної кількості майна, а кожна крадіжка була самостійним епізодом, тому в її діях наявна саме повторність, а не одиничний продовжуваний злочин.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує, що відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчинених нею кримінальних правопорушень, які з урахуванням положень ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, мету їх вчинення, зокрема бажання наживи та збагачення за чужий рахунок, корисливий мотив, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих обставин, якими суд визнає щире каяття обвинуваченої, активне сприяння нею розкриттю кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_4 , яка раніше не судима, вперше притягається до кримінальної відповідальності, є напівсиротою (батько ОСОБА_9 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), являється донором крові, допомагає в утриманні та догляді за братом ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким разом проживає та який є інвалідом 2-ї групи у зв`язку із захворюванням на епілепсію з нападами, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Тому, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеру і ступеня їх суспільної небезпеки ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Водночас дані, які позитивно характеризують обвинувачену ОСОБА_4 , а також враховуючи наявність на стороні обвинуваченої двох пом`якшуючих покарання обставин (щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень), повне визнання обвинуваченою вини як на стадії досудового розслідування, так і в судовому розгляді, дають суду підстави для призначення такого покарання на рівні мінімальної межі, визначеної санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Водночас відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У даному випадку, на переконання суду, до ОСОБА_4 можуть бути застосовані положення ст.75 КК України, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини, зокрема, усвідомлення обвинуваченою своєї провини, щире каяття останньої, готовність відповідати за скоєне та реально відшкодувати майнову шкоду, заподіяну потерпілій, пропозиція чого була зроблена безпосередньо в судовому засіданні, молодий вік обвинуваченої (20 років), її намагання повернутися до гідного життя згідно усталених в суспільстві уявлень про законослухняну і належну поведінку, а саме офіційне працевлаштування на роботу з грудня 2022 року у ТОВ «Т-Стиль» на посаду касира, де до цього часу працює з товарно-матеріальними і грошовими цінностями та зауважень не має, як донор крові допомагає, в тому числі бійцям Збройних Сил України, нагороджена подякою голови Сокільницької сільської ради за сприяння та співпрацю в наданні допомоги Українській армії у боротьбі за незалежність та територіальну цілісність України, допомагає брату інваліду 2-ї групи, а також думка прокурора про доцільність застосування до обвинуваченої положень ст.75 КК України, є достатніми для висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання. Суд вважає, що за наведених обставин слід надати можливість обвинуваченій довести перед державою та суспільством своє виправлення. При цьому, береться до уваги те, що можливість такого виправлення є цілком реальною, адже вищенаведені посткримінальні дії обвинуваченої вказують, що вона готова до позитивних змін та цілком усвідомила свою провину. Разом з тим, на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, визначені ст.76 КК України, які відповідатимуть завданням контролю за поведінкою засудженої з метою встановлення факту її виправлення.

Що стосується доводів потерпілої про необхідність відбуття обвинуваченою реальної міри покарання у виді позбавлення волі, то суд враховує, що загальні засади, цілі і правила призначення покарання детально унормовані положеннями закону. Суд виходить із того, що думка потерпілого може враховуватись судом під час призначення покарання, однак не є вирішальною для суду стосовно визначення його виду, розміру, в тому числі порядку відбуття. Міркування, висловлене потерпілою, суд має оцінити в аспекті застосування положень статей 50, 65 КК України. Так, відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. За приписами ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання і ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. У даному випадку судом встановлено, що виправлення і перевиховання обвинуваченої за конкретних наведених при обґрунтуванні доцільності застосування до останньої положень ст.75 КК України обставин можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі. Сукупність таких обставин та молодий вік обвинуваченої, а також конкретні умови її життя (втрата батька, брат-інвалід, матеріальна скрута), на переконання суду вказують на те, що відбуття реального покарання у виді позбавлення волі може призвести не до виправлення обвинуваченої, а, навпаки, до її зламу, зневіри та дезорієнтації в соціальних цінностях. А тому, шанс на виправлення ОСОБА_4 слід надати, тим паче, враховуючи те, що останній призначається покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, впродовж якого вона своєю сумлінною поведінкою під наглядом органів пробації зобов`язана довести своє виправлення. У випадку невиконання покладених на неї обов`язків, наведене може бути підставою для подальшого відбуття призначеного їй покарання реально. Крім цього, слід прийняти до уваги те, що звільнення обвинуваченої, яка працевлаштувалась на роботу і має офіційний дохід, від відбування покарання з випробуванням дасть можливість останній заробляти кошти та відшкодувати в повному обсязі шкоду, присуджену на користь потерпілої.

У даному кримінальному провадженні строк дії запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту завершився і підстав для його продовження або обрання нового запобіжного заходу суд не вбачає.

У справі в інтересах потерпілої представниками останньої адвокатами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, відповідно до якого, з урахуванням прийнятої до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, просять стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 69054,00 грн. завданої майнової шкоди, 400000 грн. завданої моральної шкоди, а також понесені витрати на правову допомогу.

Вирішуючи питання заявленого цивільного позову, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, а також того, що заявлена потерпілою ОСОБА_6 майнова шкода в розмірі 69054,00 грн. повністю визнана обвинуваченою, стороною захисту не оспорюється, наявні підстави для задоволення цивільного позову в цій частині.

Водночас, що стосується завданої моральної шкоди, то суд вважає, що наведена вимога підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На думку суду, внаслідок злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 безумовно спричинено моральну шкоду, остання зазнала моральних страждань та вимушена була вживати заходів для відвернення негативних наслідків, завданих протиправними діями обвинуваченої. Так, із встановлених в судовому засіданні обставин слідує, що потерпіла дійсно переживала стрес і хвилювання від усвідомлення втрати цінних для неї речей, які є родинними реліквіями та перейшли до неї у спадок, а також від розуміння того, що обвинувачена використала її довіру для реалізації свого злочинного умислу. Також вчинені ОСОБА_4 діяння спричинили для потерпілої додаткові незручності, пов`язані з викликами до правоохоронних органів та участю у кримінальному провадженні. Крім цього, врахуванню підлягає також той факт, що нагадування про події у зв`язку з участю потерпілої в судових засіданнях, де також була присутня обвинувачена, призвели до надмірного переживання потерпілої, яка перебувала у стані вагітності, і, як наслідок, її завчасну госпіталізацію до лікувальної установи. Крім цього, скоєні кримінальні правопорушення змусили ОСОБА_6 відірватися на певний час від її звичних занять та докладати зусиль для належної організації свого життя.

Водночас суд не може погодитися з доводами потерпілої про те, що заявлений нею розмір моральної шкоди в сумі 400000 грн. є обґрунтованим, адже в такий розмір, як слідує із позовної заяви, потерпілою також закладено приблизну вартість належних їй речей, які, як вважає потерпіла, могли також бути викраденими обвинуваченою. При цьому, суд звертає увагу на те, що вартість викрадених речей не відноситься до категорії заподіяної моральної шкоди, більш того, викрадення таких речей на суму, яка орієнтовно заявлена потерпілою, нічим не доведено і є лише припущеннями потерпілої. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного суд вважає, що заявлений потерпілою цивільний позов в частині відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 150000 грн., яка є справедливою та належною сатисфакцією моральних страждань, що їх зазнала потерпіла внаслідок скоєння злочинів.

Що стосується вимоги цивільного позову потерпілої по стягнення на її користь понесених витрат на правову допомогу, то підстав для задоволення такої вимоги суд не вбачає. При цьому, враховує, що у випадку вирішення питання щодо процесуальних витрат суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК України, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування. Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складання процесуальних документів, вчинення процесуальних дій, участь у процесуальних діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, представниками потерпілої ОСОБА_6 адвокатами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 двічі порушувалося перед судом питання про стягнення на користь потерпілої витрат на правову допомогу: у позовній заяві від 06.04.2023 року та заяві про збільшення розміру позовних вимог від 28.04.2023 року. Заявляючи в такий спосіб вимогу про розподіл процесуальних витрат у справі, в жодному з наведених документів не вказано точної суми понесених потерпілою витрат на правову допомогу, лише в позовній заяві стверджується про орієнтовну вартість таких послуг у сумі 20000 грн. Водночас жодних доказів на підтвердження розміру понесених витрат як потерпілою, так і її представниками не надано. Так, суду не представлено договору про надання правової допомоги, актів виконаних робіт, детального опису наданих послуг, квитанцій, рахунків чи будь-яких інших документів на підтвердження заявлених вимог. При цьому, суд приймає до уваги те, що представники потерпілої є професійними адвокатами, приймали безпосередню участь в судових засіданнях (крім останнього), мали достатньо часу на подання доказів, однак, таким правом не скористалися та при дослідженні обставин, якими обґрунтовується заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов, таких доказів не представили.

Оскільки представниками потерпілої чітко порушено перед судом питання про розподіл судових витрат на правову допомогу у даному кримінальному провадженні, то це питання підлягає вирішенню судом. При цьому, Великою Палатою Верховного суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17) зроблено правовий висновок, згідно якого суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Беручи до уваги, що у даному кримінальному провадженні судовий розгляд завершується постановленням вироку, то саме даним вироком повинне вирішуватись питання відшкодування витрат на правову допомогу. Проте, з огляду на те, що розмір витрат, понесених потерпілою на правову допомогу, не доведено і жодних доказів вартості таких витрат суду не надано, в задоволенні відповідних вимог слід відмовити.

Процесуальні витрати на залучення експертів у справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

У справі відсутні підстави для застосування приписів ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , заявлений у кримінальному провадженні, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) 69054 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятдесят чотири) гривні 00 коп. завданої кримінальними правопорушеннями майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп. завданої кримінальними правопорушеннями моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Речові докази у справі: 1) ювелірні вироби із золота: дві сережки у вигляді «Серпа», кільце-обручку шириною близько 1 см., два кульчики у вигляді «Дзвінки із каменями білого кольору», колечко у вигляді «Дзвінки із каменями білого кольору», перстень із одним каменем посередині опуклої форми чорного кольору, колечко у формі монети, на якій наявний метелик, камені білого кольору, три перлини білого кольору, які вставлені у три квіточки, наявні на даному персні, які передані на відповідальне зберігання потерпілій, - залишити у власності ОСОБА_6 ; 2) DVD-R диск із записами з камер відеоспостереження відділення №259 ПТ «Ломбард Перший» ТзОВ «Мікрофінанс і компанія», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 49/5, де зафіксовано події за 30.09.2022 року та 03.10.2022 року, - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000668 (в матеріалах досудового розслідування).

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1