ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000971 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чорнотисяів Закарпатської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6 підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором ОСОБА_10 та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 жовтня 2023 року, без визначення розміру застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК, що підтверджується долученими до клопотання доказами у їх сукупності.

Також, на думку слідчого судді, доведеним є ризики, передбачені п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), при цьому слідчим суддею зазначено, що ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 має можливість впливати на свідків та потерпілого існує, оскільки підозрюваний особисто знайомий зі свідками у даному кримінальному провадженні, що вказує на те, що останній може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

Крім того, враховуючи тяжкість можливого покарання, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що ОСОБА_7 може здійснювати спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

В той же час, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність ризику того, що підозрюваний може вчиняти нові злочини, на який посилався слідчий у своєму клопотанні.

При вирішенні питання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя врахував наслідки кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, суспільне ставлення до даного виду злочинів, дані про особу підозрюваного, який не одружений, не має утриманців, не працює,.

За таких обставин, слідчий суддя вважав, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог, захисник зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою.

Так, зазначає, що слідчим суддею були прийняті до уваги одні докази, які є сумнівними та нелогічними і безпідставно не прийнято докази, які спростовують наявність в його діях умисел на вбивство потерпілого. Зазначає, що дійсно між ОСОБА_7 та потерпілим мала місце сварка, в ході якої потерпілий першим вдарив підозрюваного, після чого бійка продовжилась вже на вулиці і ОСОБА_7 не хотів вбивати потерпілого, що, на думку захисника, повністю спростовує висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри саме на вбивство потерпілого.

Також зазначає, що слідчим суддею наведено достатніх підстав, за яких він дійшов висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також необґрунтовано належним чином ризиків, яких, на думку захисника, у даному кримінальному провадженні не має, а висновки слідчого судді в цій частині є лише припущенням.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою, просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування триманням під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 та застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК за ознаками закінченого замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані та долучені документи свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується, зокрема протоколом огляду місця події від 23.08.2023 року за адресою: м. Дніпро, вул. Леваневського 10; довідкою №2372 від 23.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_14 ; протоколом огляду відеозапису від 25.08.2023 року; протоколом огляду відеозапису від 16.05.2023 року; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; а також іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності..

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість підозри, зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини та критеріїв її визначення. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Крім того, апеляційний суд вважає правильними висновки слідчого судді, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Таким чином, доводи сторони захисту про недоведеність обґрунтованості підозри та про відсутність умислу у ОСОБА_7 на вбивство потерпілого, з урахуванням встановлених досудовим слідством кількості та локалізації тілесних ушкоджень, на даному етапі кримінального провадження є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження, а доводи та пояснення, наведені стороною захисту в судовому засіданні, не спростовують висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри.

Санкція ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, на момент вчинення злочину офіційно не працював та не мав постійного джерела доходу, після вчинення інкримінованого злочину зник з місця події та переховувався від органів досудового розслідування, поки не був затриманий, що об`єктивно підтверджує ризик переховування підозрюваного від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Під час апеляційного провадження встановлено, що твердження прокурора та висновки слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, є обґрунтованими, а встановлений слідчим суддею ризик у вигляді незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні об`єктивно існує і для запобігання його настання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про ризик впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки зазначені особи відомі підозрюваному, а тому ОСОБА_7 може здійснювати на них незаконний вплив з метою зміни їх показів. Більше того, колегія суддів враховує й положення ч. 4 ст. 95 КПК щодо отримання показів свідка та потерпілого безпосередньо судом, а тому, на даному етапі кримінального провадження такий ризик об`єктивно існує.

Слідчим суддею належним чином виконано вимоги ст. 178 КПК та враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце мешкання та реєстрації, не працевлаштований, не одружений, утриманців не має.

В той же час, зазначені обставини не спростовують правильності висновків слідчого судді проте, що інший, більш м`який запобіжний захід, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Крім того, суд апеляційної інстанції при оцінці законності судового рішення в цілому, враховує підвищену суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій спрямованих на заподіяння смерті інші людині.

Слідчим суддею належним чином дотримано вимоги ч. 3, 4 ст. 183 КПК та не визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину з застосуванням насильства і таке рішення, на даному етапі досудового розслідування, апеляційний суд вважає правильним.

Інші доводи апеляційної скарги захисника зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ в справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, що не може бути розцінено як належне обґрунтування своїх доводів та підставою для скасування оскарженого рішення.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 115 КК, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4