Справа № 308/6485/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000287 від 06.02.2023, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2022 року за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. (покарання не відбуте),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 04.02.2023 року близько 21:00 години перебував за адресою м. Ужгород, вул. Гойди, біля парку Св. Тетяни, та в цей час побачив на землі гаманець чорного кольору. В той момент у ОСОБА_4 виник протиправний умисел з корисливих мотивів, направлений на таємне викрадення даного гаманця з метою особистого збагачення. Піднявши даний гаманець із землі та переглянувши його вміст, ОСОБА_4 виявив, що всередині гаманця знаходилась банківська картка для виплат, яка відкрита в AT«Пумб» за № НОМЕР_1 та належить ОСОБА_6 , після чого, реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи, що дана банківська картка для виплат йому не належить, залишив зазначену картку у себе з метою подальшого використання шляхом здійснення розрахунків за оплату товарів та послуг, що саме і спробував зробити 04.02.2023 близько 21:40 год. в магазині «Авоська», за адресою м. Ужгород вул. Собранецька, 42.

Отже, ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: незаконне привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Крім цього, ОСОБА_4 26.02.2023 року близько 06 години 17 хвилин перебував за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 43 «Б», біля супермаркету ТОВ «АТБ». В той момент у ОСОБА_4 виник протиправний умисел з корисливих мотивів, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення. Після цього останній, реалізуючи свій протиправний умисел, таємно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливим мотивом з метою особистого збагачення, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, близько 06 години 17 хвилин 26.02.2023 шляхом пошкодження вхідних дверей проник до супермаркету ТОВ «АТБ», звідки викрав товар, а саме: 5 пляшок горілки 0,7 марки «Козацька Рада Класична 40%», 4 пляшки горілки 0,5 марки «Перша Гільдія Classic» 40%, 12 пачок цигарок марки «Philip Morris Red», 4 пачки цигарок марки «Winston XSpression PURPLE», 3 пачки цигарок марки «LD Red»; 2 пачки цигарок марки «Bond Street Selection», кефір 0,9 кг «Своя Лінія» 2,5% 2 шт., напій 1,5 л «Coca - Cola», після чого вийшов із приміщення супермаркету і зник разом із викраденим товаром у невідомому напрямку.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав матеріальних збитків потерпілому ТОВ «АТБ» на загальну суму 2 267,96 грн.

Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень (злочинів), викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. На даний момент викрадене майно повернуто потерпілому ТОВ «АТБ- Маркет», вартість пошкодженої вітрини магазину «АТБ-Маркет» має намір відшкодувати, у вчиненому щиро кається.

Також пояснив, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2022 року його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн., яке ним не відбуто.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд урахувати, що обвинувачений визнавав себе винуватим, щиро розкаявся у вчиненому, у зв`язку з чим просив призначити його підзахисному покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати його винуватим та призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України просив звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. Висловив думку, що вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2022 року, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп., необхідно виконувати самостійно. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому просив не обирати.

Потерпілі ОСОБА_6 , представник ТОВ «АТБ-Маркет» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, однак надали суду заяви про проведення судового розгляду кримінального провадження без їх участі. Представник потерпілого ТОВ «АТБ-Маркет» у поданій заяві зазначив, що при призначенні обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, та ч.1 ст.357 КК України, а саме: незаконне привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро каявся, у зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

Положеннями ст. 50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, обставин, що впливають на покарання.

Тобто, залежно від конкретних обставин кримінального провадження, особи винного, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності, суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України за ч.4 ст.185 КК України відноситься до категорій тяжких, а за ч.1 ст.357 КК України до кримінальних проступків, їх вид та суспільну небезпечність, зокрема, що кримінальні правопорушення вчинено в умовах воєнного стану; враховує відсутність претензій з боку потерпілих; дані про особу обвинуваченого, який являється особою молодого віку, раніше судимий, має постійне місце проживання, неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працює, хоча і має середню освіту, має неофіційні підробітки (зі слів), по медичну допомогу в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» не звертався.

Урахувавши зазначені обставини, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також обставини, що обтяжує покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та в межах санкції ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.). На підставі ч. 1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Крім того, вказаний у вироку злочин ОСОБА_4 вчинив після постановлення відносно нього вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2022 року, за яким йому призначено покарання у виді штрафу, який на момент ухвалення вироку не виконано, тому до нього слід застосувати при остаточному призначенні покарання і вимоги ст. 71 КК України. Разом тим, враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд приходить до висновку, що покарання у виді штрафу повинно виконуватись самостійно.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що останній має постійне місце проживання, обставини вчинення злочину, зокрема, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілих, що виявлялося у незаявленні останніми цивільних позовів у кримінальному провадженні, обставину, що пом`якшує покарання, та обставину, що обтяжує покарання, а також висловлену в судовому засіданні позицію представника публічного обвинувачення в особі прокурора, який просив на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування остаточно призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Те, що обвинувачений не виконав попередній вирок, зокрема не сплатив призначений йому вироком суду штраф, враховуючи мету покарання, яка передбачає не лише кару, але і виправлення, а також обставини вчинення даного злочину та наявність обставини, що пом`якшує його покарання, із врахуванням вимог ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, не позбавляє суд права застосувати до обвинуваченого вимоги ст. ст. 75, 76 КК України.

На думку суду, призначене остаточно судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових проступків та злочинів.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

В рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме: з 26.02.2023 і до 22.05.2023, у зв`язку з чим, на думку суду, слід зарахувати в якості відбутого ОСОБА_4 за цим вироком покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 26.02.2023 і до 22.05.2023, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

Враховуючи, що представник публічного обвинувачення в особі прокурора в судовому засіданні просив суд не обирати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили, а суд не може самостійно ініціювати питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки в такому разі суд перебере на себе функції прокурора, що заборонено законом, а тому суд рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, не приймає.

Цивільний позов не заявлений. Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 394, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357 та ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 850 грн.;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2022 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування остаточно призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., виконувати самостійно.

У відповідності з пунктами 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем його проживання.

Речовий доказ, а саме: односторонній оптичний диск марки «ALERUS DVD-R 16X 4.7 gb» - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Звільнити ОСОБА_4 з - під варти в залі суду.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 26.02.2023 до 22.05.2022, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, потерпілим в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_8