ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1153/23 Справа № 183/5075/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого відділення № 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_10 задоволено та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Дніпропетровська установа відбування покарань №4 строком на 60 днів, тобто до 21 червня 2023 року, включно, без визначення розміру застави, взявши його від варту в залі суду.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 24.04.2023 року приблизно о 20.50 годині знаходився поблизу магазину «Журавушка», розташованого за адресою: вул. Шевченка, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, де між ним та раніше йому знайомим ОСОБА_11 виник словесний конфлікт, в результаті якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 24.04.2023 року приблизно о 21.00 годині, перебуваючи поблизу магазину «Журавушка», розташованого по вул. Шевченка, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, наніс ОСОБА_11 один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва, від чого останній упав на землю, та отримав тілесні ушкодження у виді набряку головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу, закритої внутрішньочерепної травми, що привели до смерті потерпілого ОСОБА_11 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК, тобто у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя і здоров`я в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

25.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК.

25.04.2023 о 07-00 годині ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю та необгрунтованістю.

Вказує на недоведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки тілесні ушкодження потерпілий отримав від одного удару в область обличчя та падіння з висоти власного зросту, а об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину встановлені лише з показів неповнолітніх свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , яких було допитано без участі законних представників, педагогів або психологів. При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_8 у повному обсязі та беззаперечно визнає фактичні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро кається у скоєному, має на меті активно сприяти розкриттю кримінального правопорушенню та встановлення всіх істотних обставин даного кримінального провадження, однак мети нанесення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, яке було б небезпечним для життя в момент заподіяння, в нього не було. Крім того, підозрюваний надав першу необхідну домедичну допомогу потерпілому, повідомив його матір про нанесення ним удару, допомагав їй посадити останнього до автомобілю та разом з ними їздив до швидкої допомоги м. Перещепине, що в свою чергу спростовує твердження органу досудового розслідування про умисне заподіяння підозрюваним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

Водночас, посилаючись на практику ЄСПЛ зазначає, що висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України не відповідають фактичним обставинам справи, є суперечливими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Аргументує тим, що підозрюваний ОСОБА_8 не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки після нанесення удару надав потерпілому першу домедичну допомогу, нікуди не тікав та не переховувався. Окрім того, підозрюваний у повному обсязі визнає себе винуватим, активно сприяє розкриттю злочину, а тому висновки слідчого судді про можливість здійснення ним впливу на свідків (фізичного, морального або фінансового) є надуманими, нелогічними, які суперечать ставленню підозрюваного до скоєного та не підтверджуються жодним доказом.

Також в апеляційній скарзі захисник посилається й на недоведеність прокурором та слідчим суддею неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року та ухвалити нову, якою у клопотанні слідчого відмовити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК строком на час дії запобіжного заходу або визначити розмір застави в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або визначити розмір застави в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкція ч.2 ст.121 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК, всупереч твердженням сторони захисту, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: протоколом огляду трупа від 24 квітня 2023 року (а.с.11-12); протоколом огляду місця події від 25 квітня 2023 року (а.с.15-16); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 25.04.2023 року (а.с.18); протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 25 квітня 2023 року (а.с.21-22); протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 25 квітня 2023 року (а.с.22-24); протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 25 квітня 2023 року (а.с.25); протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 25 квітня 2023 року (а.с.26-27); протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 25 квітня 2023 року(а.с.41); протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 25 квітня 2023 року (а.с.43); лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 (а.с.45).

Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри за ч.2 ст.121 КК.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є неспроможними.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі.

Зокрема, як зазначив слідчий суддя, про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також репутація підозрюваного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, характеризується з негативної сторони, схильний до вживання алкоголю та наркотичних засобів, а також до скоєння протиправних дій.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, свідчить те, що він мешкає в одному населеному пункті зі свідками, має на них вплив, оскільки частина з них є неповнолітніми, тому існує реальна можливість незаконно впливати них.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваного, майновий стан, який не працюює, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, характеризується з негативної сторони, схильний до вживання алкоголю та наркотичних засобів, а також до скоєння протиправних дій, в силу ст.89 КК раніше не судимий, та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, у тому числі цілодобовий домашній арешт, на чому наполягає сторону захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти встановленому ризику.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Водночас посилання сторони захисту щодо неналежності доказів долучених до клопотання для підтвердження обґрунтованості підозри є неспроможними, так як вони не свідчать про незаконність судового рішення, оскільки на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатність для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, дотримуючись приписів ч.4 ст.183 КПК, правильно не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 червня 2023 року,включно, без визначення розміру застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_8 підозрюваного за ч.2 ст.121 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Дніпропетровська установа відбування покарань №4 строком на 60 днів, тобто до 21 червня 2023 року, включно, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4