Справа № 638/4950/23
Провадження № 1-кп/638/1238/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000205 від 07 грудня 2021 року стосовно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рязань російська федерація, українець, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, інвалідності спростовує, неповнолітніх утриманців не має, зі слів має хронічні захворювання, ФОП, не військовозобов`язаного, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України,-

встановив:

Відповідно до протоколу від 26 травня 2023 року автоматизованого розподілу судової справи в моє провадження надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст. 189 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо застосування запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Прокурор пояснив, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину, прокурор вважав, що наявна обґрунтована підозра щодо вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення. Ризиками, які суттєво впливають на вид запобіжного заходу є можливий вплив на потерпілого, свідків, вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також переховування від органів досудового розслідування.

Представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 просив суд задовольнити вказане клопотання, вважав, що прокурор навів достатньо обґрунтованих доказів вказаного клопотання.

Потерпілий ОСОБА_7 просив задовольнити клопотання прокурора.

Обвинувачуваний ОСОБА_6 просив суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_5 просив суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання, зазначив, що клопотання не доведене, не має підстав для його задоволенні. Звернувся до суду з клопотанням та просив суд вирішити питання відмови в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , а також обрати будь-який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою ОСОБА_6 .

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.

Беручи до уваги те, що від прокурора надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 тримання під вартою, то суд вважає за можливе застосувати йому запобіжний захід у виді утримання під вартою, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що, та на теперішній час не продовжують існувати ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопрушення.

Відповідно до ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Відповідно до статті 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК та розширеному тлумаченню не підлягає.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

При вирішенні питання про продовження тримання під вартою обвинуваченому суд також враховується той факт, що обвинувачений, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому у вину діяння, надає можливість перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду.

Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченому.

Суд звертає увагу на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, чинити перепони встановленню істини під час судового слідства, а також, знаходячись на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність. Також зазначене свідчить і про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Даних про стан здоров`я, які унеможливлюють прибування в умовах ізоляції від суспільства суду не надано.

Суд також враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у обвинуваченого постійного міста роботи, репутацію обвинуваченого, майновий стан обвинуваченого, наявність чи відсутність судимостей у обвинуваченого, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Суд також вважає встановленим існування ризиків передбачених п.1., п.3, п.5. ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів суду; вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконний вплив на свідків та потерпілого.

Під час розгляду клопотання судом вивчена можливість щодо не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1., п.3, п.5. ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачуються, не виконання зобов`язань стосовно обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави за вказаним кримінальним провадженням, життєвий досвід щодо порушення вимог КК України та засудження у 1997 році за ст. 93 КК України до 10 років позбавлення волі, наявність відомостей щодо місця знаходження потерпілого та свідків, з метою тиску на них, суд не вбачає можливим обрати інші запобіжні заходи обвинуваченому ОСОБА_6 ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість, багатоепізодійна злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Зі змісту КПК України вбачається, що перевірка обґрунтованості підозри під час досудового розслідування по кримінальному провадженню при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а також продовження строків тримання під вартою під час досудового розслідування в повному обсязі покладається виключно на слідчого суддю, що постановляє відповідні ухвали.

А питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення та чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення під час судового розгляду кримінального провадження вирішуються судом тільки при ухваленні вироку, відповідно до ст. 368 КПК України.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин суд вважає, що на теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з урахуванням вищенаведених позицій Європейського суду з прав людини, які були враховані слідчим суддями Дзержинського районного суду м. Харкова як при обранні запобіжного заходу, так і при продовженні строків тримання під вартою обвинуваченому під час проведення досудового розслідування, не змінились, тому на теперішній час достатніх підстав для заміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не вбачається.

Застава, як альтернатива запобіжному заходу тримання під вартою, судом не застосовується, з огляду на те, що правопорушення вчинено з насильством.

Відповідно до п. 1ч. 4 ст. 183 КПК України застава не визначається у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування. Враховуючи вищевикладене суд вважає за недоцільне визначення застави у вищевказаному кримінальному провадженні.

З вищевказаних підстав суд відмовляє в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 369, 372 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора- задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді утримання під вартою без визначення застави на 60 днів до 15 вересня 2023 року 24:00 год в умовах ДУ « Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити учасникам судового провадження.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу- тримання під вартою може бути оскаржена в порядку глави 18 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_8 .