Справа № 496/3765/23
Провадження № 1-кп/496/527/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження в залі суду кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 17.02.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.ч.1, 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року, більш точну дату судом не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи у м. Гайворон, Кіровоградської області, вирішив отримати посвідчення водія на своє ім`я всупереч порядку, установленому Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету міністрів України № 340 від 08.05.1993 року, з метою його подальшого використання всупереч установленому законом порядку.

Так, на одному з інтернет сайтів, ОСОБА_3 , знайшов відповідне оголошення про виготовлення та продаж офіційних документів, в тому числі посвідчень водія.

Надалі, ОСОБА_3 надіслав повідомлення, використовуючи мобільний додаток «Viber», на номер телефону, вказаний у оголошенні та повідомив невстановлену особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, про намір придбати посвідчення водія, з відкритими категоріями «А1», «А», «В1», «В», «С1», «С» та «СЕ» на своє ім`я.

Так, реалізуючи кримінально-протиправний умисел, направлений на пособництво невстановленій особі у підробленні офіційного документа, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 за допомогою мобільного додатку «Viber» відправив повідомлення, в якому зазначив свої анкетні дані, а також свою фотокартку, тобто засоби для підроблення посвідчення.

Через декілька днів, більш точну дату не встановлено, у невстановлений час, ОСОБА_3 прибув до поштового відділення, що розташоване в м. Гайворон, Кіровоградської області (адресу та номер відділення досудовим розслідуванням не встановлено), де, сплативши грошові кошти в сумі 3 000 (три тисячі гривень), в якості оплати виготовлення завідомо підробленого документа отримав поштове відправлення з завідомо підробленим документом посвідченням водія серії НОМЕР_1 на своє ім`я, яке, згідно висновку експерта Головного експертно-криміналістичного центру ДПС України, виготовлене за допомогою знакосинтезуючого безударного друкарського пристрою, а саме: струменевого принтеру та не відповідає за своїми характеристиками аналогічним документам, які видавалися/видаються уповноваженими органами України.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України - пособництво у підроблені посвідчення, з метою використання його іншою особою.

Крім того, 17.02.2023 року, близько 09:00 год., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснюючи рух по автодорозі «Київ-Одеса», в ході проведення фільтраційних заходів був зупинений інспектором взводу УПП в Одеській області ОСОБА_4 для перевірки документів на стаціонарному посту «ІНФОРМАЦІЯ_3», який знаходиться на 452-му кілометрі вказаної автодороги на території Одеського району Одеської області.

На вимогу інспектора взводу УПП в Одеській області пред`явити документи, ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 на його ім`я є підробленим, оскільки не отримував його в порядку, встановленому Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженому Постановою Кабінету міністрів України № 340 від 08.05.1993 року, пред`явив співробітнику поліції, завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- заява обвинуваченого ОСОБА_3 складена в присутності захисника ОСОБА_6 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінальних проступків, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.5 ст.27, ч.1, ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст.65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинені обвинуваченим проступки, передбачені ч.5 ст.27, ч.1, ст.358, ч.4 ст.358 цього Кодексу, є нетяжкими злочинами, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, злочини, передбачені ч.ч.1,4 ст.358 КК України віднесені до кримінальних проступків.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує обставини скоєних кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, у лікарів психіатра і нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно. Крім того суд бере до уваги повне визнання ОСОБА_3 вини, і вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді штрафу із застосуванням ст. 70 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних проступків, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 24.02.2023 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000018 посвідчення водія серії НОМЕР_1 що видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2265,36 грн. (висновок експерта №47-100/22 від 24.03.2023 року, за результатами проведення експертизи).

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 302, 368, 370, 374, 376, 381-382, 394 КПК України, ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70, КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1, ч.4 ст. 358 КК України і призначити покарання:

- за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних проступків, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 24.02.2023 року на посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 27.09.2019 року Територіальним сервісним центром 4845 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 05.01.2023 року в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною відчуження, користування та розпорядження - скасувати.

Речовий доказ: посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 27.09.2019 року Територіальним сервісним центром 4845 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 05.01.2023 року в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною відчуження, користування та розпорядження, після набрання вироку законної сили - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати на залучення експертів експертно - криміналістичного центру Державної прикордонної служби України, в розмірі 2265,36 грн.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1