Справа № 571/747/23
Провадження №1-кп/571/131/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року смт.Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засідання за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000052 від 03.04.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в:

Встановлено, що ОСОБА_3 достовірно знаючи про необхідність виплат аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання малолітніх дітей, які покладені на нього як батька, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, ігноруючи вимоги державного виконавця Рокитнівського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2014 року, маючи умисел, направлений на невиконання вказаного судового рішення, у період з 11 листопада 2014 року по 01 квітня 2023 року злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік, протягом тривалого часу, працюючи у фізичних осіб-підприємців і приватних осіб і маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів за 98 місяців у твердій грошовій сумі 151250,56 грн..

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає вірною.

Вищезазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, у відповідності до ч. 2 ст.382 КПК України, судом не досліджувались з огляду на те, що такі обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України та зазначив, що не заперечує проти призначення покарання у виді обмеження волі із застосуванням положень ст.75 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч. 2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Сторони кримінального провадження, відповідно до вимог ч.2 ст.381 КПК України, в судове засідання не викликалися.

Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена повністю.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із встановленої статтею 50 КК України його мети, спрямованої на виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте в силу вимог ст.89 КК України вважається таким що не має судимості (т.2 а.с.137-137), по місцю проживання характеризуються добре (т.2 а.с.126). Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є призначення покарання у виді обмеження волі ближче до найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.164 КК України, що буде відповідати тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого.

Обставин, передбачених ч. 3 ст.56 КК України, що унеможливлювали б призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,373,374,381,382 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази: копії матеріалів виконавчого провадження №47588586 (т.2 а.с.118-119), які приєднані до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав, вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1