ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 Справа №607/5991/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 18 березня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09 грудня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, яке відбув повністю 30 травня 2023 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

та обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 протягом 2021-2023 років умисно систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої за наступних обставин.

Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.11.2022 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень (об`єднаних в одне провадження справи про адміністративні правопорушення №607/16860/22 (провадження №3/607/7960/2022) та №607/16862/22), передбачених ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 28 жовтня 2022 року близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_3 вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері - ОСОБА_6 , при якому висловлювався нецензурними словами, ображав останню, принижував, шарпав за одяг, штовхав та застосовував фізичну силу. А також 28 жовтня 2022 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_3 вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї матері - ОСОБА_6 , при якому виражався нецензурною лайкою, погрожував, чинив психологічний та моральний тиск.

Також згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.03.2023 р. за № 607/711/23, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 31 грудня 2022 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_3 вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері - ОСОБА_6 , саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чинив психологічний та моральний тиск.

Крім цього ОСОБА_3 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй матері - ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства відносно останньої, 17 березня 2023 року близько 19 години 00 хвилини, перебуваючи за місцем свого проживання на території домоволодіння буд. АДРЕСА_1 , безпідставно розпочав словесний конфлікт із своєю матір`ю - ОСОБА_6 , в ході якого виражався нецензурною лексикою, висловлював погрози застосування фізичної сили, чинив психологічний та моральний тиск.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій - ОСОБА_6 завдано психологічних страждань, що призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживаннях.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав частково та пояснив, що у нього періодично відбуваються конфлікти з матір`ю, оскільки остання провокує його, постійно чіпляється до нього, висловлює своє невдоволення ним, він при цьому старається уникати її та не спілкуватися з нею, однак деколи може висловлюватися до матері нецензурною лексикою, відповідати підвищеним тоном, при цьому фізичного насильства до неї він ніколи не застосовував. Також підтвердив факти притягнення його до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно матері. Крім того вказав, що 17 березня 2023 року у нього з матір`ю відбувся словесний конфлікт через те, що він гримнув дверима та матір зробила йому зауваження. Під час даного конфлікту він висловлювався нецензурною лексикою, однак не бігав за матір`ю з ножем, не погрожував застосувати до неї фізичну силу, проте міг тримати в руці ніж, оскільки в цей час їв яблуко.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду.

Зокрема, показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що її син ОСОБА_3 постійно вчиняє відносно неї домашнє насильство, з приводу чого вона звертається за допомогою до працівників поліції. Зокрема, повідомила, що 17 березня 2023 року ОСОБА_3 вчинив з нею черговий конфлікт, під час якого кричав до неї, висловлювався нецензурною лексикою, звинувачував її в тому, що вона винна у їх сварках, а також під час даного конфлікту ОСОБА_3 бігав за нею з ножем, казав, що вб`є її, покалічить, потім приніс металеву палицю та демонстрував як буде садити її в інвалідне крісло, вбивати, після чого вона викликала працівників поліції. Також вказала, що вона не провокувала даний конфлікт та не ображала ОСОБА_3 , а причиною такої поведінки обвинуваченого вважає вживання ним наркотичних засобів. Крім того повідомила, що останній неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення відносно неї домашнього насильства. Також вказала, що ОСОБА_3 був одружений та має дитину, однак вони з дружиною розлучилися, оскільки він вживав наркотичні речовини, вчиняв з дружиною конфлікти та бив її. Також пояснила, що врезультаті систематичного вчинення відносно неї домашнього насильства вона зазнала психологічних страждань, не може спати вночі, а також погіршується її самопочуття, так як вона хворіє цукровим діабетом. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покладається на думку суду.

Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що вона являється цивільною дружиною рідного брата обвинуваченого ОСОБА_3 , з яким вони проживають в АДРЕСА_1 , де на одному подвір`ї розташовані два будинки, в одному з яких проживає вона з чоловіком, а в іншому батьки та брат її чоловіка. Також повідомила, що між ОСОБА_3 та його матір`ю складні відносини, особливо вони погіршились протягом останнього року, водночас між нею та обвинуваченим конфліктів немає. Так, повідомила, що обвинувачений ОСОБА_3 та його матір постійно сваряться між собою, кричать, при чому обвинувачений вживає нецензурну лексику, проте хто являється ініціатором їх конфліктів їй невідомо. Щодо подій 17 березня 2023 року пояснила, що близько 20.00 год. вказаного дня до них в будинок прибігла перелякана потерпіла, вона плакала та казала, що ОСОБА_3 кидається на неї з ножем, тому вони викликали поліцію. Також повідомила, що в той вечір вона чула з вулиці погрози зі сторони ОСОБА_3 до матері про те, що він буде її різати. Як їй відомо, в той день конфлікт ОСОБА_3 з його матір`ю відбувся через те, що обвинувачений сильно гримнув дверима та потерпіла зробила йому з цього приводу зауваження. На її думку, конфлікти із сином негативно впливають на потерпілу, оскільки в неї погіршується самопочуття, так як у неї є проблеми з тиском та цукровий діабет.

Окрім того винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, повністю доведена дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, оголошеними в судовому засіданні:

- рапортом помічника чергового Відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 17.03.2023 р. про те, що 17.03.2023 р. о 20.09 год. зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_6 про те, що її син ОСОБА_3 вчиняє сварку, неадекватний. Виїздом на місце події в АДРЕСА_1 встановлено, що 17.03.2023 р. о 19.00 год. за місцем спільного проживання ОСОБА_3 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство, що виражалось в словесних образах, погрозах, залякуваннях.

(а.м.к.п. 52);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.03.2023 р., згідно якої ОСОБА_6 повідомила про те, що 17.03.2023 р. близько 19.00 год. за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 її син ОСОБА_3 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру.

(а.м.к.п. 53-54);

- копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в справі № 607/711/23 від 10.03.2023 р., згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення відносно матері ОСОБА_6 домашнього насильства, що мало місце 31 грудня 2022 року року о 15.00 год., за що на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

(а.м.к.п. 65);

- копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в справі № 607/16860/22 від 24.11.2022 р., згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення відносно матері ОСОБА_6 домашнього насильства, що мало місце 28 жовтня 2022 року о 19.30 год. та 28 жовтня 2022 року о 20.00 год., за що на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

(а.м.к.п. 66-68).

Водночас суд вважає, що в обвинувальному акті допущено описку при викладенні обставин вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 «31 грудня 2023 року», оскільки як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема копії постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в справі № 607/711/23 від 10.03.2023 р., вірною датою вчинення вказаного факту домашнього насильства є «31 грудня 2022 року». Вказане підтвердили в судовому засіданні і учасники судового розгляду.

При цьому суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 щодо часткового визнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються як показаннями, наданими в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 , так і матеріалами кримінального провадження, зібраними в ході досудового розслідування та оголошеними в судовому засіданні.

Показання потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 як під час судового слідства, так і під час судового розгляду були послідовними та незмінними, такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинуваченого з їх сторони суд не вбачає.

В той же час, будь-яких даних на підтвердження наведеної позиції обвинуваченого судом не здобуто та сторонами не надано. Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає такими, які направлені на введення суду в оману та уникнення останніми належного покарання за вчинене.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, вік та стан здоров`я, відсутність обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинуваченого.

Окрім цього суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 бере до уваги надану органом пробації досудову доповідь щодо останнього, згідно якої виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб); на думку органу пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді арешту, яке на думку суду буде необхідним і достатнім та відповідатиме тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 у вигляді арешту слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 у вигляді арешту рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1