Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000629 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 7 березня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07.03.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому за ч.2 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правову кваліфікацію його дій, вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим через м`якість.

Прокурор викладає власні міркування з приводу згубного впливу наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду та деградації особистості. Так, наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів належать до глобальних проблем сучасності, негативно впливають не лише на здоров`я конкретної особи, а й населення в цілому, на економіку, суспільство, тощо, адже становлять загрозу генофонду нації, забезпеченню правопорядку та національній безпеці. Також між наркоманією та злочинністю існує тісний взаємозв`язок, оскільки особи, які вживають наркотичні засоби та психотропні речовини, під їх впливом вчиняють кримінальні правопорушення, а з часом самі стають жертвами злочинів.

Вказані обставини залишилися поза увагою суду, як і великий розмір вилученої у обвинуваченого психотропної речовини за відсутності підтвердженої документально залежності від її вживання, спосіб її фасування, вилучення ваг та засобів для упакування, що, на думку прокурора, вказує на суттєво більшу небезпеку вчиненого злочину. Крім того, обшук за місцем проживання ОСОБА_7 проводився не внаслідок його попереднього затримання, а тому, що правоохоронний орган мав обґрунтовані відомості про можливу протиправну поведінку обвинуваченого.

Не погоджується прокурор і з тим, що суд врахував як обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, яке, на його думку, полягає не лише у відвертому визнанні провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, а й щирому жалю з приводу цього та осуду своєї поведінки, що, насамперед, повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки та бажанні виправити наслідки вчиненого. В матеріалах кримінального провадження відсутні такі дані, а повернення майна органом досудового розслідування не може вважатись відшкодуванням завданих збитків.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7 зазначає, що на стадії досудового розслідування між ним та прокурором було укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою він повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. Ці ж обставини він підтвердив у суді першої інстанції, вони не оспорювались прокурором, а тому кримінальне провадження розглядалось у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КК України. Враховуючи дані про його особу, визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щире каяття, добровільну видачу під час обшуку працівникам поліції психотропної речовини, вважає, що суд призначив справедливе покарання. Тому просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив злочин, пов`язаний з незаконним обігом психотропної речовини у великих розмірах, за наступних обставин.

У невстановлені досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 1 грудня 2022 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на АДРЕСА_1, зустрівся з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, придбав у неї без мети збуту психотропну речовину РVР у великих розмірах і направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 1 грудня 2022 року в період з 9 години 13 хвилин по 10 годину 34 хвилини під час обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_9 було виявлено та вилучено чотири згортки фольги з кристалічною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину РVР загальною масою 2,363 г, тобто у великих розмірах, яку ОСОБА_7 незаконно зберігав без мети збуту.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив нетяжкий злочин, особу винного, який не судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, його вік, стан здоров`я, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, встановленому санкцією відповідного закону України про кримінальну відповідальність.

Більшість доводів прокурора зводиться до загальнотеоретичних міркувань про складність наркологічної ситуації в Україні, шкідливий вплив наркоманії як на особу, яка вживає наркотичні засоби або психотропні речовини, індивідуально, так і на суспільство в цілому. Ці доводи не мають ніякого відношення до цього кримінального провадження та ОСОБА_7 , а тому навіть не перевіряються судом апеляційної інстанції.

Всупереч твердженням прокурора суд врахував, що предметом незаконних дій ОСОБА_7 була психотропна речовина у великих розмірах, оскільки це знайшло своє відображення в правовій кваліфікації. Проте, яким чином відсутність підтвердженої документально залежності від вживання психотропної речовини, її знаходження у трьох згортках з фольги, а також вилучення під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого, дозвіл на який було надано слідчим суддею, ваг та зіп-пакетів вказують на особливу небезпечність кримінального правопорушення, є незрозумілим, оскільки відповідно до висунутого обвинувачення незаконне придбання та зберігання психотропної речовини ОСОБА_7 вчинив без мети збуту.

Доводи прокурора, що суд неправильно врахував щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, є надуманими. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказана обставина зазначена стороною обвинувачення в обвинувальному акті, який надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором і ОСОБА_7 на той час, коли він ще перебував у процесуальному статусі підозрюваного. Оскільки обвинувачений в суді першої інстанції не підтримав угоду, суд відмовив у її затвердженні. Разом з тим, як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження в суді першої інстанції ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав і давав показання, в яких повністю підтвердив обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, жалкував про свій вчинок.

Про формальний підхід прокурора до складання апеляційної скарги, крім викладених раніше обставин, свідчить те, що, стверджуючи про відсутність щирого каяття, він вказує, що воно, крім осуду поведінки, повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки і бажанні виправити наслідки вчиненого, що є неможливим, оскільки діями ОСОБА_7 нікому збитки завдано не було. Недоречними є і посилання на те, що повернення майна органом досудового розслідування не може вважатись відшкодуванням завданих збитків, як таке, що не має ніякого відношення до цього кримінального провадження.

Отже, судом першої інстанції дотримані вимоги закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 7 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3