1-260/1991
1-в/465/322/23
У Х В А Л А

судового засідання

11.08.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника КНП ЛОР «ЛОКПЛ» (лікара-психіатра): ОСОБА_5

особи, стосовно якої розглядається заява: ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції заяву заступника медичного директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.3 ст.17 ст.94, ч.2 ст.106, ч.2 ст.188-1 Кримінального кодексу УРСР від 28.12.1960 року, суд,-

в с т а н о в и в:

заступник медичного директора Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.3 ст.17 ст.94, ч.2 ст.106, ч.2 ст.188-1 Кримінального кодексу УРСР від 28.12.1960 року.

В обґрунтування заяви зазначає наступне. У Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 02.12.2016 року застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Ухвали Миколаївського районного суду Львівської ооласті від 22 серпня 2016р.

На підставі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 30.06.23р. ОСОБА_6 , 1961 р.н. був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів- психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №138 від 30.06.2023р.), що прийшла до висновку: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу, виражений емоційно-вольовий дефект особи. Враховуючи наявність дефіцитарних змін мислення, емоцій, волі та інтелекту внаслідок тривалого ендогенного процесу, які залишаються актуальними, незалежно від медикаментозного навантаження, недостатньої критики пацієнта до свого стану, а також родичів, що готові були б здійснювати нагляд, необхідністю постійного щоденного прийому підтримуючого лікування під контролем, без якого є високий ризик загострення психічного захворювання, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В судовому засіданні представник КНП ЛОР «ЛОКПЛ» заяву на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним у ній та просить таку задовільнити.

ОСОБА_6 в судовому засіданні погодився на продовження його лікування у психіатричному закладі.

Захисник в судовому засіданні просив заяву КНП ЛОР «ЛОКПЛ» задовольнити, оскільки його довіритель потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення вказаної заяви.

Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно із ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно із ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або продовження застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про зміну застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

Судом встановлено, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 02.12.2016 року застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Ухвали Миколаївського районного суду Львівської ооласті від 22 серпня 2016р.

З архівної медичної документації та ухвал суду відомо, що ОСОБА_6 06.08.1990 року, знаходячись у хворобливому стані, прийшов на квартиру до рідного брата з наміром його вбити, але спроба не вдалася (однак, наніс йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а також наніс легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я дружині свого брата), після чого він викинув з 8-го поверху свого неповнолітнього племінника, котрий на місці помер. Чинив опір працівникам міліції при затриманні. Ці дії були кваліфіковані як суспільно небезпечні діяння, передбачені ст. 17, ч. З ст. 94, ст. 106, ч. 2 ст. 188-1 Кримінального кодексу УРСР від 28.12.1960р.

У зв`язку з відкритою кримінальною справою ОСОБА_6 проходив стаціонарну судово- психіатричну експертизу у Львівській обласній психіатричній лікарні ім. акад. В.П. Протопопова (Акт № 378 від 19.09.1990р.), в результаті якої комісія судово-психіатричних експертів прийшла до висновку, що: « ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням - шизофренією, параноїдної форми. В період часу, що відносився до говаттих йому лій він також знаходився в хворобливому стані, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому за скоєне ОСОБА_6 необхідно вважати неосудним. Потребує примусового лікування в психіатричній лікарні з суворим наглядом».

Надалі, було проведено повторну судово-психіатричну експертизу в Українській філії Всесоюзного НДІ загальної і судової психіатрії ім. В.П.Сербського. Висновком комісії від 07.05.1991 року був визнаний таким, що страждає психічним захворюванням - шизофренією параноїдної форми, безперервно-прогредієнтного перебігу, є неосудним та потребує примусового лікування.

Згідно постанови Шевченківського районного народного суду м. Львова Міністерства юстиції Української PCP від 18.07.1991р. ОСОБА_6 був скерований на примусове лікування в Українську психіатричну лікарню з суворим наглядом м. Дніпропетровська.

Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2001р. змінені примусові заходи медичного характеру і переведений для подальшого примусового лікування у психіатричну лікарню із посиленим наглядом. В зв`язку з чим переведений в Волинську обласну психіатричну лікарню № 2 смт. Олика Волинської знаходився з 14.03.2001 року по 25.07.2002 року. Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.05.2002 року ОСОБА_6 змінено режим примусових заходів медичного характеру лікування у лікарні з посиленим наглядом на лікування у лікарні із звичайним наглядом. 25.05.2002 року поступив в 16-те відділення КЗ «ЛОКПЛ» для продовження примусового лікування. 08.06.2011 року переведений у 7 відділення ОКЗ «Психіатрична лікарня Миколаївського району» для продовження примусового лікування. 02.12.2016р. був переведений з КЗ ЛОР "ЛОГОІ "Заклад" до нашого закладу на підставі власноруч написаної заяви від 30.11.2016р. про перевід та згідно територіального принципу надання медичної допомоги психіатричної служби Львівської області, та госпіталізований до 23-го відділення для продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвалами Миколаївського районного суду Львівської області від 08.08.2012р., 25.02.2013р., 29.08.2013р., 06.03.2014р., 21.08.2014р., 28.08.2015р., 13.03.2015р., 22.02.2016р. та 22.08.2016р., Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2017р„ 17.08.2017р., 16.02.2018р., 03.09.2018р, 03.04.2019р„ 24.10.2020р., 09.04.2020р., 17.09.2020р., 05.02.2021р., 11.08.2021р., 01.04.2022р., 06.12.2022р., 25.01.2023р. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , 1961 р.н., було продовжено.

У придесі проведеного комплексного лікування - нейролептики (Клопіксол-депо, Флюанксол-депо, Модітен-депо, Азапін, Аміназин, Галоперидол), симптоматична терапія (Тридуктан МВ, Фталазол), загальнозміцнюючі засоби, вітамінні середники, курс реабілітаційних заходів у відділенні (прогулянки у супроводі медичного персоналу, перегляд телепередач та читання літератури, психотерапевтичні групові заняття), - психічний стан хворого з незначною позитивною динамікою: фон настрою хворого здебільшого рівний, прояви афективних коливань спостерігаються рідко. На перший план виступають зміни характерні для вираженого емоційно-вольового дефекту. Емоційно сплощений, маловиразний. Амбівалентний. Мімічні реакції збіднені. Залучається до реабілітаційних заходів у відділенні, Особистий час проводить за переглядом телепередач; став більше спілкуватись з іншими пацієнтами та медичним персоналом. Однак увага фіксована на власних переживаннях, в розмові з лікарем зміст своїх відчуттів і переживань висловлює не повністю. Інтелект та всі види пам`яті знижені. Під час розмови, яка безпосередньо стосується скоєного злочину, або фабули його маячних переживань: замикається у собі, внутрішнє напруження наростає. Мислення сповільнене за темпом, інертне, резонерське з паралогічними включеннями, має місце асоціативний розрив, низький рівень абстрагувань, що здебільшого прослідковується, коли пацієнт хвилюється, що може свідчити про нестійкість та непередбачуваність в афективній та емоційній сферах в нестандартних ситуаціях. Дотримується усіх вказівок медичного персоналу та рекомендацій лікуючого лікаря. Критика до свого стану та скоєного формальна. Перебуванням у лікарні особливо не переймається, виражені явища госпіталізму. Багато часу проводить в межах ліжка. Коло інтересів обмежене побутовими питаннями. Більшість часу проводить в межах палати. У відділенні з іншими пацієнтами не конфліктує, спілкується лише за потреби. Суїцидальних думок на момент огляду не висловлює.

Таким чином внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування досягти довготривалої стабілізації психічного стану хворого не вдалося, незважаючи на позитивну динаміку яку можна констатувати лише як період формування ремісії. Залишаються актуальними явища госпіталізму, наявність дефіцитарних змін мислення, емоцій, волі та інтелекту внаслідок тривалого ендогенного процесу, відсутність достатньої 'рптттнтт пацієнта до свого стану, та утримання резидуальних маячних ідей, що за недостатнього зовнішнього контролю прийому ліків, враховуючи невирішені соціальні питання хворого, може перерости в повноцінне загострення психічного захворювання.

На підставі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 30.06.23р. ОСОБА_6 , 1961 р.н. був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів- психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №138 від 30.06.2023р.), що прийшла до висновку: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу, виражений емоційно-вольовий дефект особи. Враховуючи наявність дефіцитарних змін мислення, емоцій, волі та інтелекту внаслідок тривалого ендогенного процесу, які залишаються актуальними, незалежно від медикаментозного навантаження, недостатньої критики пацієнта до свого стану, а також родичів, що готові були б здійснювати нагляд, необхідністю постійного щоденного прийому підтримуючого лікування під контролем, без якого є високий ризик загострення психічного захворювання, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Враховуючи наведене, заяву слід задовольнити та продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст. ст. 512 514 КПК України, ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, суд -

п о с т а н о в и в :

заяву заступника медичного директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.3 ст.17 ст.94, ч.2 ст.106, ч.2 ст.188-1 Кримінального кодексу УРСР від 28.12.1960 року у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвали виготовлено 14.08.2023 року.

Суддя ОСОБА_1