Справа № 639/5991/20
Провадження №1-кп/639/90/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисників адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

обвинуваченого ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000018 від 04.01.2020 р. за обвинуваченням

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працює, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

03.11.2015 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

28.01.2016 Люботинським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України до 5 років позбавлення волі;

14.03.2017 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі;

12.11.2021 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_17 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів із корисливих мотивів, останній раз 14.03.2017 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнившись 18.10.2019 у зв`язку із відбуттям строку покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив злочини проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_17 згідно наказу № 02/12 від 02.12.2019 був призначений на посаду продавця-консультанта ФОП ОСОБА_12 у сервісному центрі «FreshIT», розташованому в приміщеннях № НОМЕР_1 , 21-2 на поверсі АДРЕСА_2 , а 03.12.2019 з ним укладено трудовий договір № 03122019, в п. 2 якого на нього покладено обов`язок щодо виконання роботи з консультування клієнтів, виконання продажу товарів та послуг.

Однак ОСОБА_17 , працюючи на займаній ним посаді продавця-консультанта, відразу вирішив стати на шлях злочинної діяльності та вчинити таємне викрадення грошових коштів з каси сервісного центру «FreshIT», до якої він мав вільний доступ як співробітник підприємства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_17 у проміжок часу з 03.12.2019 по 03.01.2020, упродовж робочих змін, перебуваючи на робочому місці в приміщенні вказаного сервісного центру, достовірно знаючи про місце знаходження грошових коштів, шляхом вільного доступу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, заволодів з каси сервісного центру «FreshIT» грошовими коштами у сумі 15680 грн. згідно акту інвентаризації № 01/040120.

Після цього, ОСОБА_17 , звернувши на свою користь викрадені грошові кошти, належні ФОП ОСОБА_12 , після робочої зміни, а саме 03.01.2020 о 19 годині, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ними в подальшому на свій власний розсуд.

В результаті скоєного правопорушення ОСОБА_17 завдав потерпілому, ФОП ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 15680 грн., що підтверджено актом інвентаризації № 01/040120 від 04.01.2020.

Крім того, ОСОБА_17 03.01.2020 приблизно о 17 годині 30 хвилин знаходився у приміщенні сервісного центру «FreshIT», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час працював продавцем-консультантом відповідно до трудового договору з ФОП ОСОБА_12 . У цей час до центру прийшов раніше йому не знайомий ОСОБА_13 з метою відремонтувати належний йому ноутбук «Apple Mac Book Air 13 inch 2013».

Саме в цей час у ОСОБА_17 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним ноутбуком ОСОБА_13 шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_17 , відчуваючи безкарність за раніше вчинену крадіжку грошових коштів, належних ФОП ОСОБА_12 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, запропонував ОСОБА_13 самостійно відремонтувати його ноутбук, не оформлюючи офіційно надання послуг через систему сервісного центру, запевняючи, що так буде швидше та дешевше. У відповідь на це ОСОБА_13 , нічого не підозрюючи про злочинний, шахрайський намір ОСОБА_17 та, цілком і повністю довіряючи йому як співробітнику центру, добровільно передав останньому свій ноутбук без оформлення жодних документів, сподіваючись на те, що той його обов`язково поверне, та пішов.

Надалі ОСОБА_17 , отримавши від ОСОБА_13 ноутбук, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, після того, як останній пішов, також залишив приміщення сервісного центру, куди більше не повернувся.

Таким чином, ОСОБА_17 виконав усі дії, які вважав за необхідне для незаконного заволодіння майном ОСОБА_13 .

Після цього, ОСОБА_17 , звернувши на свою користь ноутбук потерпілого «Apple Mac Book Air 13 inch 2013», не маючи наміру на його повернення, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_17 завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 9433 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 1819 від 12.02.2020.

Крім того, ОСОБА_17 05.01.2020 приблизно о 13 годині 30 хвилин знаходився вдома у раніше незнайомої йому ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 , куди цілеспрямовано прийшов під виглядом продавця-консультанта сервісного центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де на той час він ще працював, з метою відремонтувати належний останній комп`ютер.

Саме в цей час у ОСОБА_17 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння деталями вказаного комп`ютера ОСОБА_14 шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_17 , відчуваючи безкарність за раніше вчинену крадіжку грошових коштів ФОП ОСОБА_12 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, запропонував ОСОБА_14 полагодити самостійно комп`ютерні деталі, а саме: відео карту «MSI GTX 1050 Gaming X2G» вартістю 2500 грн., оперативну пам`ять «Kingston HyperX Fury 8 Gb», вартістю 700 грн., материнську плату «ASUS M5 A97 L 2.0», вартістю 1200 грн., процесор «AMD FX-4320», вартістю 1200 грн., процесорний кулер, вартість якого в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, не оформлюючи офіційно надання послуг через систему сервісного центру, запевняючи, що так буде швидше та дешевше. У відповідь на це ОСОБА_14 , нічого не підозрюючи про злочинний, шахрайський намір ОСОБА_17 та, цілком і повністю довіряючи йому як співробітнику центру, добровільно передала останньому вказані деталі від комп`ютера без оформлення жодних документів, сподіваючись на те, що той його обов`язково поверне.

Надалі ОСОБА_17 , отримавши від ОСОБА_14 комп`ютерні деталі, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, залишив квартиру ОСОБА_14 .

Таким чином, ОСОБА_17 виконав усі дії, які вважав за необхідне для незаконного заволодіння майном ОСОБА_14 .

Після цього, ОСОБА_17 , звернувши на свою користь комп`ютерні деталі потерпілої, не маючи наміру на їх повернення, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_17 завдав потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 5600 грн., що підтверджено висновком судово - товарознавчої експертизи № 1820/2707-2710 від 06.04.2020.

Обвинувачений ОСОБА_17 під час виконання судом дій, передбачених ч. 1 ст. 348 КПК України, свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України не визнав.

Разом із тим, в ході допиту в судовому засіданні 17.08.2023 ОСОБА_17 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та підтвердив обставини їх вчинення, встановлені судом. Заявив про щире каяття у вчиненому, повідомив, що вчиняв злочини у зв`язку з важким матеріальним становищем. Просив суворо його не карати. Цивільні позови потерпілих визнав в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Окрім повного визнання ОСОБА_17 своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, підтверджується показаннями потерпілих, свідків, які були допитані під час судового розгляду, а також сукупністю інших досліджених доказів по кримінальному провадженню.

Так, потерпіла ОСОБА_12 суду показала, що на момент виявлення зникнення грошових коштів вона перебувала вдома. Подробиці дізналася від чоловіка ОСОБА_18 . Вона зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_3 , здійснює IT-послуги, проте фактично діяльність здійснюється та контролюється її чоловіком (який діє на підставі довіреності). За словами чоловіка, на підприємстві були вкрадені гроші, а також мобільний телефон та ноутбук, що були здані для ремонту. Чоловік перерахував гроші в касі та виявив нестачу, при цьому ОСОБА_17 був на робочому місці. Доступ до каси був тільки у ОСОБА_17 , який офіційно працював у ФОП ОСОБА_12 . Каса закривалась на ключ, замок пошкоджений не був. На місці здійснення нею діяльності ведеться відеоспостереження, чоловік потерпілої надавав органу досудового розслідування відповідні відеозаписи. При зверненні клієнта до центру йому видавалась квитанція з умовами надання послуг, також надходить SMS-повідомлення. Після ремонту виготовлявся акт приймання-передачі виконаних робіт. Чек видається на прохання клієнта при розрахунку готівкою. На підприємстві ведеться база клієнтів (автор бази ОСОБА_19 ), в якій, крім іншого, відображаються всі дії менеджерів. ОСОБА_17 встановлював статус пристрою клієнтів «на видачі», тобто після ремонту, але до повернення пристрою клієнту, після видачі статус змінювався на «видано», при цьому ОСОБА_17 не змінював такий статус та відповідно не вносив кошти до каси. При цьому клієнти у бесідах з консультантом повідомляли його, що свої пристрої вже отримали. Зі слів чоловіка, ОСОБА_17 повідомляв йому, що гроші у нього в кишені, та особисто передавав їх ОСОБА_18 . В день зникнення ОСОБА_17 , скоріш за все 02.01.2020, останній в присутності ОСОБА_18 після виявлення нестачі повідомив останнього, що він зараз віднесе ноутбук клієнту (якого він обслуговував нібито окремо), після чого покинув приміщення разом із ноутбуком та більше не повертався. ОСОБА_17 не пропонував погасити заподіяну шкоду. Був факт зникнення телефону, який було здано для ремонту, проте ОСОБА_18 вирішив це питання з клієнтом. ОСОБА_17 працював у потерпілої не більше 2-3 місяців. Раніше таких випадків з іншими працівниками не бувало. Крім потерпілої, аналогічну діяльність здійснюють ФОП ОСОБА_18 та ФОП ОСОБА_19 , їх діяльність пов`язана. Доступ до бази є лише у офіційно працевлаштованих осіб. Час прибуття ОСОБА_17 на роботу фактично фіксувався в базі при його заході до неї, але це він міг зробити і віддалено.

Потерпіла ОСОБА_14 суду показала, що у зв`язку з поламкою комп`ютера її сина ОСОБА_20 3 січня 2020 року вона зайшла до сервісного центру, де перебував ОСОБА_17 . Він запропонував власні послуги щодо особистого візиту додому до потерпілої. 5 січня у денний час ОСОБА_17 прийшов до потерпілої, розібрав комп`ютер, після чого ОСОБА_17 повідомив, що відпаявся один з проводів, він зможе відремонтувати комп`ютер та повернути його наступного дня, забрав декілька деталей та пішов. Потерпіла сприйняла слова ОСОБА_17 так, що він діє від власного імені, а не як співробітник центру. Також на його прохання вона надала йому 200 гривень на придбання деталей. Через декілька днів на дзвінки потерпілої ОСОБА_17 уникав спілкування, а також обіцяв привезти деталі, повідомляв, що його вже шукають поліцейські. Останній раз спілкувалися 10 січня 2020 року. При візиті потерпілої до центру їй стало відомо, що ОСОБА_17 на час візиту вже був звільнений, та вона не є єдиною постраждалою від його дій. В подальшому вона була змушена самостійно придбати деталі для комп`ютера, оскільки ремонт був потрібний терміново. Комп`ютер належав неповнолітньому сину потерпілої, його подарував батько. Потерпіла не зверталась з цивільним позовом, проте планує звернутися до суду після ухвалення остаточного рішення. Просила призначити ОСОБА_17 відповідно до закону.

Потерпілий ОСОБА_13 суду показав, що 3.01.2020 у зв`язку з несправністю ноутбука MacBook Air 13 (придбаний за 10000 грн., був у використанні) він звернувся до сервісного центру «Fresh IT», уточнив можливість чистки ноутбука, біля 18-19 год. потерпілий приніс ноутбук до центру. Менеджер ОСОБА_17 запевнив його, що може зробити чистку самостійно як приватна особа та наступного дня повернути його, при цьому вартість складатиме 300 грн. Вони обмінялись телефонами, ОСОБА_21 попросив пароль від ноутбука. Домовилися про повернення ноутбука об 11-00 год. 04.01.2020. Зранку в телефонному режимі ОСОБА_17 повідомив потерпілого, що принесе ноутбук. У призначений час ОСОБА_17 ноутбук не приніс, потерпілий чекав його біля сервісного центру, до нього підійшов ОСОБА_22 та повідомив, що ОСОБА_17 , скоріш за все, обшукав його та навряд чи повернеться. Після цього потерпілий вирішив звернутися до правоохоронних органів того ж дня. 06.01.2020 ОСОБА_17 в районі вул. Молочної в м. Харкові відв`язав ноутбук від ID, про що стало потерпілому відомо пізніше, після придбання нового ноутбуку. Також потерпілий повідомив, що йому демонстрували відео, на якому зображений ОСОБА_17 , сам потерпілий та належний йому ноутбук, який ОСОБА_17 забирав із собою. Через декілька тижнів ОСОБА_17 написав йому, що він поверне йому гроші за ноутбук, якщо він відкличе заяву до поліції. Також пояснив, що заявлений в цивільному позові розмір моральної шкоди становить розмір його заробітної плати, яку він міг втратити через відсутність ноутбука. Просив призначити ОСОБА_17 покарання відповідно до закону, у вигляді позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що ОСОБА_17 з початку грудня 2019 року по січень 2020 року працював в сервісному центрі «Fresh IT». В його обов`язки входило консультування клієнтів та продаж послуг сервісного центру. В офісі за адресою: АДРЕСА_3 в той період часу працював лише ОСОБА_17 . Ремонтні роботи виконувались в головному офісі, куди переміщувалися кур`єром. Після повернення з відпустки свідку стало відомо про нестачу готівкових коштів, зарахування ОСОБА_17 коштів до каси в меншій кількості, ніж йому надавалася клієнтами. 3.01.2020 він приїхав до офісу, виявив нестачу, при цьому ОСОБА_17 не зміг відповісти про причини нестачі. ОСОБА_17 дістав гроші з кишені та поклав до каси, проте повністю погасити нестачу не зміг. Того ж дня ОСОБА_17 на очах свідка забрав з собою ноутбук, який було здано для ремонту потерпілий ОСОБА_13 , та не був оформлений в сервісному центрі, та зник в невідомому напрямку. З приводу не оформлення ноутбука ОСОБА_17 також не зміг надати чітких пояснень. Також свідок повідомив, що сервісний центр фактично виконує функції побутового підряду. При оформленні замовлення оформлюється накладна, при поверненні пристрою клієнту виготовляється акт приймання-передачі виконаних робіт. В даному випадку було з`ясовано, що по декільком пристроям виконані роботи, пристрої повернуті клієнтам, проте в базі даних відомості про це відсутні, кошти до каси не внесені. Співробітники мають обмежений доступ до бази даних, повний доступ є у свідка. На час роботи ОСОБА_17 останній також міг вносити зміни до бази даних. Вартість робіт визначається за допомогою прайса. До подій, що є предметом судового розгляду, інвентаризація не проводилась. Кошти, що надавались клієнтами, поміщувались до скриньки, зазвичай їх забирав сам свідок. На час його перебування у відпустці зазначені функції виконував ОСОБА_23 за допомогою кур`єрів, він і виявив неповне надходження коштів від ОСОБА_17 . Особисто обвинувачений повідомляв свідка, що брав гроші підприємства з собою додому. Заявки на інкасацію надавалися ОСОБА_17 у внутрішньому мессенджері «джаббер». Інкасація проводилась не кожного дня, а по мірі необхідності. У філії по вул. Камській, 2 у м. Харкові розташовані 2 камери відеоспостереження. Ключ від приміщення був у свідка та у обвинуваченого, як і від каси. ОСОБА_17 виплачувалась заробітна плата готівкою. Але повністю заробітну плату він не отримав, оскільки зник з місця роботи. Свідок пояснив, що ноутбук, який забрав ОСОБА_17 , належить саме ОСОБА_13 , оскільки інших подібних ноутбуків в цей період в центрі не перебувало. На інвентаризації 04.01.2020 були присутні співробітники ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які були залучені до участі у вказаній дії. При інвентаризації використовувалися акти виконаних робіт. 05.01.2020 р. свідок познайомився з ОСОБА_13 , який повідомив його про неповернення ноутбука співробітником центра ОСОБА_17 . Він зрозумів, що це той самий ноутбук, який ОСОБА_17 виніс з приміщення центру в його присутності. Також свідок повідомив, що під час прийняття на роботу дані про особу ОСОБА_17 не перевірялись. За професійними якостями та кваліфікацією він відповідав запропонованій посаді та після стажування був прийнятий на роботу.

Свідок ОСОБА_26 показав суду, що працював в центральному відділенні сервісного центру «Fresh IT». В кінці 2019 року на роботу в сервісний центр «Fresh IT» влаштувався ОСОБА_17 . Після стажування він працював у відділенні за адресою: м. Харків, вул. Камська, 2. В подальшому свідок був запрошений для проведення інвентаризації після зникнення грошових коштів з каси відділення, а також пристроїв, що були здані для ремонту. Він особисто пересвідчився у факті відсутності пристроїв та грошових коштів, які документально повинні були перебувати у відділенні. За результатами перевірки було складено відповідний документ (акт). Події, що стали підставою для інвентаризації, мали місце перед Новим роком чи одразу після нього. Інші співробітники в період роботи ОСОБА_17 у відділенні не працювали. Факт доступу інших працівників, наявність у них ключів від офісу свідок заперечував. Інкасація здійснювалася за заявкою ОСОБА_17 шляхом повідомлення про це ОСОБА_18 . Грошові кошти передавалися через кур`єра на ім`я ОСОБА_27 . Також свідок зазначив про наявність скарг від клієнтів, яким не було повернуто пристрої, які здавалися у відділення для ремонту.

Свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 надали суду пояснення, що кожний з них в кінці 2019 року звертався до сервісного центру «Fresh IT» з метою ремонту комп`ютерної техніки. Приймання та видачу замовлень здійснював ОСОБА_17 . Після виконання ремонту пристрої були повернуті власникам, будь-яких претензій не виникало.

З урахуванням думки сторін кримінального провадження, судом не допитувалися свідки ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , адже прокурор відмовився від допиту вказаних свідків, а сторона захисту не наполягала на їх допиті.

Окрім показань потерпілих, свідків, винуватість ОСОБА_40 , у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколах слідчих (розшукових) дій та інших долучених до матеріалів кримінального провадження документах, а також висновках експертиз:

витягами з єдиного реєстру досудових розслідувань (к/п, а.с. 1-2);

заявою ОСОБА_18 про вчинення ОСОБА_17 викрадення грошових коштів ФОП ОСОБА_12 (к/п, а.с. 16);

заявками на проведення ремонту комп`ютерної техніки та актами приймання-передачі виконаних робіт (к/п, а.с. 26-54);

договорами оренди ФОП ОСОБА_18 та передачі в суборенду ФОП ОСОБА_12 приміщень АДРЕСА_5 , 21-2 1 поверху в будівлі А-5 за адресою: АДРЕСА_3 (к/п, а.с. 55-63);

наказом № 02/12 від 02.12.2019 ФОП ОСОБА_12 про прийняття на роботу ОСОБА_17 на посаду продавця-консультанта на підставі його заяви (к/п, а.с. 67, 68);

актами від 04.01.2020, 08.01.2020, 09.01.2020, 10.01.2020, 11.01.2020 про відсутність ОСОБА_17 на робочому місці (к/п, а.с. 73-77);

наказом № 13/01 від 13.01.2020 ФОП ОСОБА_12 про звільнення ОСОБА_17 з посади продавця-консультанта за прогули без поважної причини (к/п, а.с. 78);

наказом № 0301/20 від 03.01.2020 ФОП ОСОБА_12 про проведення інвентаризації за фактом встановлення нестачі грошових коштів, які були присвоєні ОСОБА_17 , актом інвентаризації, балансовою відомістю (к/п, а.с. 81-86);

відеозаписом з камер спостереження, встановлених в приміщенні сервісного центру з ремонту побутової техніки за адресою: АДРЕСА_3 , з якого вбачається факт отримання особою, схожою на ОСОБА_17 пристрою MacBook в приміщенні сервісного центру та заволодіння вказаною особою зазначеним пристроєм, в ході якого особа бере ноутбук з собою та покидає приміщення (к/п, а.с. 88). В судовому засіданні в ході перегляду відеозапису ОСОБА_17 пояснив, що на зазначеному відеозаписі зображений саме він;

заявою ОСОБА_14 про заволодіння ОСОБА_41 належними їй комп`ютерними деталями та грошовими коштами в сумі 200 грн. за адресою: АДРЕСА_4 , 05.01.2020 р. ( в заяві зазначено 2019 року) (к/п, а.с. 92);

наданими ОСОБА_14 скріншотами переписки в месенджері «Вайбер» між нею та особою на ім`я « ОСОБА_21 » стосовно повернення комп`ютерної техніки (к/п, а.с. 100-103);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2020, в ході якої ОСОБА_14 впізнала на зображенні ОСОБА_17 як особу, яка шляхом обману заволоділа належним їй майном (к/п, а.с. 104-106);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2020, в ході якої ОСОБА_13 впізнав на зображенні ОСОБА_17 як особу, якій передав належний потерпілому ноутбук (к/п, а.с. 117-119);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2020, в ході якої ОСОБА_28 впізнала на зображенні ОСОБА_17 як особу, яка 14.12.2019 обслуговувала її у сервісному центрі «Fresh IT» (к/п, а.с. 140-142);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2020, в ході якої ОСОБА_31 впізнала на зображенні ОСОБА_17 як особу, яка 09.12.2019 обслуговувала її у сервісному центрі «Fresh IT» (к/п, а.с. 149-151);

висновком судово-товарознавчої експертизи № 1819 від 12.02.2020, відповідно до якого ринкова вартість не наданого на дослідження ноутбуку торгової марки Apple MacBook Air 13 2013, вказаного в ухвалі, станом на 03.01.2020 р. складала 9433 грн. (к/п, а.с. 212-213);

висновком судово-товарознавчої експертизи № 1820/2707-2710 від 06.04.2020, відповідно до якого ринкова вартість відео-карти «MSI GTX 1050 Gaming X2G», оперативної пам`яті «Kingston HyperX Fury 4 Gb», материнської плати «ASUS M5 A97 L 2.0», процесора «AMD FX-4320», з врахуванням зниження якості від зносу, станом на 05.01.2020 складала 5600 грн. (к/п, а.с. 216-218).

В судовому засіданні сторони кримінального провадження повідомили про відсутність клопотань щодо доповнення судового розгляду.

З огляду на принципи диспозитивності та змагальності, закріплені в ст. ст. 22, 26 КПК України, суд розглянув кримінальне провадження на підставі наведених вище доказів, належність, допустимість та достовірність яких у суду сумніву не викликає, адже вони отримані у порядку, встановленому КПК України, без порушення закону, узгоджуються один з одним, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд їх прийняв, та вважає такими, що є достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.

Так, перед допитом потерпілі та свідки були ознайомлені із обсягом прав та обов`язків у кримінальному судочинстві, попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, наявності підстав казати ними неправду судовим розглядом не встановлено. Їх показання є логічними, послідовими, узгоджуються з іншим доказами у справі.

Істотних порушень вимог КПК України, які б були наслідком недопустимості досліджених доказів, судовим розглядом не встановлено.

Клопотань про визнання доказів недопустимими стороною захисту також не заявлялось.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за наведених вище обставин доведена поза розумним сумнівом та підтверджується дослідженими судом доказами.

З огляду на фактичні дані, встановлені на підставі наведених вище доказів, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_17 :

за епізодом заволодіння грошовими коштами ФОП ОСОБА_12 за ч.2 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

за епізодами заволодіння майном ОСОБА_14 та ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_17 встановлено, що він до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень неодноразово судимий, останній раз 14.03.2017 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі; в ході розгляду даного кримінального провадження був засуджений 12.11.2021 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, до затримання офіційно не працював, на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень займав посаду продавця-консультанта ФОП ОСОБА_12 , неодружений, дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має; має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_17 відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 України, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_17 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_17 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер, ступінь тяжкості та форму вини вчинених кримінальних правопорушень, які є нетяжкими злочинами, відношення обвинуваченого до скоєного, конкретні обставини вчинення злочинів, їх кількість; особу винного, його вік; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Крім того судом враховується, що ОСОБА_17 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, вчинив нові кримінальні правопорушення за наявності не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень відповідної категорії.

При цьому суд дійшов висновку, що, з огляду на дані про особу ОСОБА_17 , інші обставини справи, виправлення обвинуваченого, попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому є неможливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України (з врахуванням положень ст. 69-1 КК України) з призначенням покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України до ОСОБА_17 не вбачається.

Крім того, оскільки ОСОБА_17 в ході судового розгляду справи вчинив нове кримінальне правопорушення, за явке засуджений 12.11.2021 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі та відбуває покарання, остаточне покарання повинно бути призначене за правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

На час ухвалення вироку відносно ОСОБА_17 запобіжний захід не застосований та підстав для його обрання не вбачається.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , суд бере до уваги наступне.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_17 в судовому засіданні визнані позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди (вартості майна, яка встановлена висновками експертиз, та грошових коштів, що були предметом злочинів), а тому в цій частині позовні заяви підлягають задоволенню.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

При вирішенні цивільних позовів в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що заявлені як ОСОБА_12 , так і ОСОБА_13 вимоги про відшкодування такої шкоди в розмірі 25000 грн. належними доказами не підтверджуються. В той же час, з огляду на факт вчинення відносно цивільних позивачів кримінально караних дій, суд констатує спричинення їм моральної шкоди, проте визначає її розмір в сумі по 3000 гривень для кожного з позивачів.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_17 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складення покарань призначити ОСОБА_17 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2021 та остаточно призначити ОСОБА_17 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_17 покарання обраховувати з 15.09.2023 р.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_17 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 26.06.2020 р. по 21.09.2020 р., та фактично відбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2021 р.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_17 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_17 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9433 (дев`ять тисяч чотириста тридцять три) гривні, в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень.

Цивільний позов ФОП ОСОБА_12 до ОСОБА_17 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_17 на користь ФОП ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16800 (шістнадцять тисяч вісімсот гривень), в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_17 на користь держави в особі Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження в розмірі 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) гривні 40 копійок (к/п, а.с. 215).

Речові докази CD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, копії документів ФОП ОСОБА_12 зберігати у матеріалах кримінального провадження (к/п, а.с. 88, 314-315).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілим право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а обвинуваченому право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1