ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7189/22 Номер провадження 11-кп/814/1431/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000547 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Рідкодуб Дворіченського району Харківської області, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, незаміжня, працююча за угодами, несудима,

визнана винуватою та засуджена за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 :

- на користь потерпілої ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 138 739,97 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн;

- на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2265,36 грн.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнана винуватою у тому, що вона з кінця квітня до 02 червня 2022 року, тимчасово проживаючи через втрату домівки у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у приміщенні кондитерського цеху, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де свою підприємницьку діяльність здійснює потерпіла ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу, викрала належного потерпілій різного майна та харчових продуктів на загальну суму 192 926, 20 грн.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підстааі ст.75 КК України.

При цьому зазначає про щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також про відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Вказує, що раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалася.

Наголошує, що нею відшкодовано 34132,23 грн майнової шкоди і в подальшому має намір її відшкодувати, у зв`язку з чим працевлаштована у кондитерському цеху.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин та кваліфікація її дій за ч.4 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи обвинуваченої про суворість призначеного покарання є слушними.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Приписами ч.1 ст.69 КК України та п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено можливість призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, який може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Як правильно встановив місцевий суд, обвинувачена визнала свою вину, щиро розкаялась у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину.

Пленум Верховного Суду України в п.2 вказаної постанови роз`яснив, що суди повинні призначати менш суворе покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності тощо.

Враховуючи конкретні обставини провадження, особу обвинуваченої, яка має молодий вік, хоча і не офіційно, але працює, частково відшкодувала шкоду, вперше притягується до кримінальної відповідальності, згідно з довідкою лікаря перебуває у стані вагітності, під час розгляду кримінального провадження щиро висловлювала жаль з приводу вчиненого та засуджувала свою поведінку, у зв`язку з чим розгляд провадження було проведено в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а також з огляду на думку потерпілої, яка прохала суворо не карати обвинувачену, колегія суддів вважає, що усі наведені обставини в своїй сукупності істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого злочину і особливо ступінь небезпечності ОСОБА_7 для суспільства та утворюють підставу для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом.

Щодо тверджень обвинуваченої в апеляційній скарзі про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Враховуючи обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину, його тривалість, обсяги викраденого майна, вчинення обвинуваченою тяжкого умисного злочину з корисливих мотивів в умовах воєнного стану, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Адже одночасне застосування двох різних інститутів, пов`язаних із пом`якшенням покарання та звільненням особи від його відбування за вчинення тяжкого злочину, має мати для цього достатні підстави.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу до 2 років позбавлення волі.

Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме вимогам закону, буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченої можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченої підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу, визначивши його у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4