УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 Справа №607/9365/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорки ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000898, на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,-

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на два місяці.

Обгрунтовуючи подане клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, за які передбачено покарання, в тому числі у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Крім того, на даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувались при обранні запобіжного заходу, зокрема обвинувачений ОСОБА_4 у зв`язку із усвідомленням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та усвідомлюючи міру покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 може вчини інше кримінальне правопорушення, оскільки станом на даний час до Тернопільського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальних провадженнях про обвинувачення останнього у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності, передбачених ч.4 ст.185 КК України. Також, ОСОБА_4 , самостійно злочинну діяльність не припинив, а лише після його затримання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ризиком того, що обвинувачений незаконно впливатиме на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_4 відомі вказані особи, тому він шляхом підкупу чи погрозами, зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою схиляння їх до дачі неправдивих показів. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому з`ясуванню всіх обставин кримінального провадження в суді. Інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В суді прокурор ОСОБА_3 пояснила, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на недоведеність прокурором ризиків, які зазначені у клопотанні.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши клопотання прокурора та наявні матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та вбачається із реєстру матеріалів долучених до обвинувального акту. При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Також прокурором доведено, що продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, у вигляді позбавлення волі до восьми років, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Також наявний ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки до Тернопільського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальних провадженнях про обвинувачення останнього у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності, передбачених ч.4 ст.185 КК України. Також суд враховує те, що ОСОБА_4 самостійно злочинну діяльність не припинив, а лише після його затримання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вищенаведене свідчить про стійку протиправну поведінку обвинуваченого, підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення інших злочинів.

Ризиком того, що обвинувачений незаконно впливатиме на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_4 відомі вказані особи, тому він шляхом підкупу чи погрозами, зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою схиляння їх до дачі неправдивих показів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому з`ясуванню всіх обставин кримінального провадження в суді.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом встановлено, що вищезазначені обставини є також обставинами, які передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, та які достатньо переконливо свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, в ході розгляду даного клопотання, судом не здобуто доказів, які би свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, зможе забезпечити виконання обвинуваченим належним чином покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які зазначені прокурором у клопотанні.

Вирішуючи подане прокурором клопотання, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Будь-яких передбачених законом обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено та сторонами не доведено, а тому суд відхиляє доводи обвинуваченого та його захисника стосовно відсутності підстав, для продовження строку тримання під вартою.

Наявність декількох ризиків у сукупності, існування яких доведене прокурором унеможливлює застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним своїх обов`язків.

Проаналізувавши наведене у сукупності суд приходить до переконання, що заперечення сторони захисту спростовуються матеріалами справи та доводами прокурора про продовження існування заявлених ризиків.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, враховуючи хід судового розгляду у даній справі.

На підставі наведеного, керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.183, 184, 193, 194, 196, 197, 314, 316, 331, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурорки ОСОБА_3 задовільнити.

ОСОБА_4 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці до 30 вересня 2023 року.

Строк дії ухвали закінчується 30 вересня 2023 року в 23 год. 59 хв.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому.

Копію ухвали надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №26» Міністерства юстиції України для вручення ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи,, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1