Справа № 639/2713/23
Провадження № 1-в/639/168/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2029 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові подання начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 про визначення порядку виконання покарань за вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року та вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2021 року відносно засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 про визначення порядку виконання покарань за вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року та вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2021 року відносно засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» відбуває покарання ОСОБА_5 , 1980 року народження.

Так, ОСОБА_5 вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.

Також ОСОБА_5 вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2021 року ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Вищевказані вироки набрали законної сили.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від. 06.05.2021 року скасоване призначене вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року покарання ОСОБА_5 та остання направлена для відбування покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Вищевказана ухвала набула законної сили 14.05.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, начальник ДУ "Харківський слідчий ізолятор" звернувся з даним поданням для вирішення питання про визначення порядку виконання покарань за наявності декількох вироків відносно ОСОБА_5 ..

Представник установи виконання покарань в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення справи не надходило.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, просив суд відмовити у його задоволенні, вважаючи, що вказане клопотання є таким, що не підлягає розгляду в порядку, передбаченому п.11 ч.2 ст.539 КПК України, в противному випадку буде погіршено становище засудженої ОСОБА_5 ..

Суд заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має вирішувати питання, зокрема, про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Як вбачається з матеріалів справи вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.

Вищевказаний вирок набув законної сили 28.01.2019 року та приведений до виконання.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2021 року ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24.04.2023 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2021 року змінено, виключено з вироку посилання суду на кваліфікуючу ознаку вчинення ОСОБА_5 грабежу повторно. В іншій частині вирок залишено без змін.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2021 року набув законної сили 24.04.2023 року та приведений до виконання.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від. 06.05.2021 року скасоване призначене вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року покарання ОСОБА_5 та остання направлена для відбування покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Вищевказана ухвала набула законної сили 14.05.2021 року.

Як встановлено судом, 22.04.2021 року при винесенні вироку та призначенні покарання Московським районним судом м. Харкова не було враховано попередній вирок Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року, за яким ОСОБА_5 було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки з застосуванням ст. 75 КК.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до коментованого п. 11 ч. ст. 537 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Також у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як слідує з роз`яснень, що викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п.п.10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що питання, пов`язані з виконанням вироку за наявності інших вироків, розглядається судом у порядку, передбаченому ст. ст. 537,539 КПК України,у випадках :а) коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків; б) коли під час виконання покарання, призначеного за сукупністю вироків, перший з яких скасований касаційною інстанцією, внаслідок чого необхідно виключати призначену відповідно до нього міру покарання.

Не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України 1960 р. (на сьогодні ст. 71 КК України) не було вирішено.

Крім того, у порядку, передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Таким чином, визначаючи порядок застосування покарання засудженому, стосовно якого є не приведений у виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній вирок, суд зобов`язаний керуватися ст.71 КК України та призначити за правилами цієї статті покарання шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, а остаточне покарання повинно бути більшим, ніж призначене за кожним з вироків окремо.

З урахуванням викладеного, з метою недопущення порушення конституційних прав засудженої та виконання постановлених відносно неї вироків, враховуючи недопустимість погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 про визначення порядку виконання покарань за вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року та вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2021 року відносно засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м.Харкова.

Суддя ОСОБА_1