Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7939/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18.08.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 13.10.2023.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою змінити підозрюваному ОСОБА_8 обраний запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання. При цьому, зазначає, що стороною обвинувачення на обґрунтування ризиків в клопотанні про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою зазначалося те, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість інкримінованого правопорушення та покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від слідства та суду, що є лише припущенням, не підтвердженим жодним доказом наявності даного ризику. Є припущення і ризик знищення, схову або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на момент розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_8 інкримінувався опір працівнику правоохоронного органу. В свою чергу, виходячи із кваліфікації інкримінованого правопорушення, то потерпілими є працівники правоохоронних органів, а тому жодних відомостей щодо їх місця проживання з метою незаконності впливу, як на свідків чи потерпілих, не має. Звертає увагу, що жодний із заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не підтверджений доказами та відповідно є лише припущеннями. Крім того, посилаючись на відповідні процесуальні документи, які долучені стороною обвинувачення, вважає підозру висунуту її підзахисному необґрунтованою. Зазначає, що оскільки протягом розгляду клопотання не доведено наявність існування ризиків та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, є всі підстави для застосування, у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартого - особисте зобов`язання. Рахує незаконними висновки слідчого судді щодо не визначення в даному випадку відповідної застави.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №296/7939/23, в провадженні СУ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000373 від 14 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342 КК України.

У відповідності до клопотання, у період з березня 2023 року по теперішній час, група осіб, діючи за попередньою змовою в умовах воєнного стану, в одному із населених пунктів Житомирської області, на ґрунті вигаданого та неіснуючого боргового зобов`язання, з корисливих мотивів вчинили неправомірні дії відносно мешканця м.Житомира ОСОБА_10 , що виражаються у вимаганні грошових коштів в сумі 1000 доларів США з погрозами заподіяння тілесних ушкоджень, а також пошкодження та знищення його майна.

Крім цього, у період з травня 2023 року по теперішній час, група осіб, діючи за попередньою змовою в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів в одному із населених пунктів Житомирської області, на ґрунті вигаданого та неіснуючого боргового зобов`язання, вчинили неправомірні дії відносно громадянина ОСОБА_11 , що виражаються у вимаганні грошових коштів в сумі 190 тисяч гривень і заподіянням тілесних ушкоджень та погрозами заподіяння тілесних ушкоджень.

Крім цього, у період з 10.07.2023 по теперішній час, група осіб, діючи за попередньою змовою в умовах воєнного етапу, з корисливих мотивів в одному із населених пунктів Житомирської області, на грунті вигаданого та неіснуючого боргового зобов`язання, вчинила неправомірні дії відносно громадянина ОСОБА_12 , що виражаються у вимаганні грошових коштів в сумі 70 тисяч гривень із заподіянням тілесних ушкоджень та погрозами заподіяння тілесних ушкоджень.

Також 15 липня 2023 року близько 15 год. ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , прибули до місця проведення слідчих дій працівниками правоохоронних органів з метою вчинення опору вказаним працівникам, а саме прибули до місця проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 , де на той момент виконували свої службові обов`язки як учасники проведення обшуку старший оперуповноважений Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_15 та оперуповноважений Управління служби безпеки України в Житомирській області капітан ОСОБА_16 , та достовірно знаючі, що останні являються працівниками правоохоронних органів, почали вчиняти опір вказаним працівникам, при цьому, примушуючи їх шляхом застосування насильства спрямованого до виконання явно незаконних дій, а саме відпуску з місця слідчої дії учасника обшуку ОСОБА_14 .

Вище вказані обставини попередньо кваліфіковані за ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України.

15.08.2023 СУ ГУНП в Житомирській області о 19 год. 40 хв., у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.342 КК України затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.08.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.342 КК України.

17.08.2023 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України.

Старший слідчий СУ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами судового розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 можливо причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: - рапортом старшого оперуповноваженого УСР в Житомирській області ДСР НПУ ОСОБА_15 від 15.08.2023 про вчинення ОСОБА_13 та ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, рапортом оперуповноваженого УСБУ в Житомирській області ОСОБА_16 від 15.08.2023 про вчинення ОСОБА_13 та ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, протоколом обшуку від 15.08.2023 проведеним за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 , який повідомив, що ОСОБА_13 та ОСОБА_8 вчинялись стосовно нього фізичний вплив та опір з метою перешкоджання проведення обшуку; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 , який повідомив, що ОСОБА_13 та ОСОБА_8 вчинялись стосовно нього фізичний вплив та опір з метою перешкоджання проведення обшуку, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_15 у ході якого зафіксовано обставини, що викладені у показаннях останнього, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_16 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.08.2023, у ході яких зафіксовано обставини, що викладені у показаннях останніх, іншими матеріалами кримінального провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку, апеляційні посилання захисника на відсутність у провадженні доказів в підтвердження підозри висунутої її підзахисному, об`єктивно не спростовують обґрунтованості висунутої підозри на даному етапі розслідування провадження, так і не можуть бути об`єктивними (беззаперечними) підставами для визнання безпідставним обрання запобіжного заходу останньому у вигляді тримання під вартою.

Навпаки, наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити кримінальні правопорушення, передбаченні ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України.

В даному випадку, апеляційні посилання захисника на необґрунтованість підозри висунутої його підзахисному є безпідставними. Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, так і доводи останнього та підозрюваного в судовому засіданні апеляційного суду, на даному етапі не спростовують даних, що ОСОБА_8 причетний до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В свою чергу, відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України, один з яких, згідно з положеннями ст.12 КК України є особливо тяжким, санкція якої передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна (ч.4 ст.189 КК України).

При цьому, слід взяти до уваги фактичні обставини вчинення цих кримінальних правопорушень, зухвалість дій підозрюваного, тих обставин, що підозрюваним вчинено відповідні дії щодо протидії (погроз) працівникам правоохоронних органів. Вище зазначене явно свідчить про значну суспільну небезпечність особи підозрюваного.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваної переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В даному випадку, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, у тому числі, особливо тяжкого кримінального правопорушення, з врахуванням фактичних обставин їх вчинення, суті і характеру цих правопорушень, як і значну суспільну небезпечність вчиненого. На думку апеляційного суду, цей процесуальний ризик є об`єктивно доведеним.

Наведені вище обставини дають достатні підстави стверджувати про обґрунтовану наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, як і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В свою чергу, в даному випадку, є висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні з метою зміни показів, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

Є доведеним, в даному випадку, і процесуальний ризик перешкоди кримінальному провадженню шляхом знищення, приховування речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин цього кримінального провадження, які на теперішній час не віднайдені органом обвинувачення з огляду на початкову стадію досудового розслідування. Крім того, в даному випадку слід взяти до уваги і фактичні обставини подій під час проведення слідчих дій працівниками правоохоронних органів за місцем проживання ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, мету підозрюваного під час цих подій.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

В свою чергу, належно враховано слідчим суддею і те, що підозрюваний ОСОБА_8 є не одружений, не має утриманців, що свідчить про нестійкі соціальні зв`язки, має зареєстроване місце проживання, працевлаштований.

З урахуванням вище зазначеного, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам.

На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, виключає можливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання адвоката та підозрюваного на гарантії сталої процесуальної поведінки підозрюваного, з урахуванням тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, їх фактичних обставин, суспільної небезпечності інкримінованого, інших характеризуючих даних про особу підозрюваного та встановлених на даний час процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, недостатньо для доведення, як відсутності ризиків, так і того, що ОСОБА_8 виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного на даній стадії досудового розслідування під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи сторони захисту щодо застосування відповідної міри запобіжного заходу, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування даного запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В свою чергу, апеляційний суд звертає увагу, що оскільки кримінальні правопорушення інкриміновані підозрюваному ОСОБА_8 , пов`язані з застосуванням насильства, як і погрозою його застосування, за встановлених процесуальних ризиків, передбачених п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, як і обставин, передбачених ст.178 КПК України, об`єктивні підстави для не визначення застави відносно останнього у даному кримінальному провадженні відсутні. (п.1 ч.4 ст.183 КПК України) Апеляційні посилання захисника в цій частині є не відповідними процесуальному Закону.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18.08.2023, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 13.10.2023, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: