Справа № 527/932/23
провадження № 1-кс/527/208/23
УХВАЛА

28 квітня 2023 року м. Глобине

Слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання слідчої слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження №0000227, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2023 року до суду надійшло клопотання слідчої слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження №0000227, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділу ВП №l Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000227 від 26 квітня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

25.04.2023 о 8 год 48 хв між населеними пунктами смт. Градизьк та с. Кагамлик, Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_5 , на автомобілі «ЗІЛ-130» д.н.з. НОМЕР_1 , зливає нечистоти в поле.

Відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

25.04.2023 було проведено огляд місця події, а саме: земельна ділянка, густо вкрита травою та чагарниками, яка розташована між населеними пунктами смт. Градизьк та с. Кордубанове, поряд з автошляхом Н-08. Координати - 49°16' 32" Пн. 33° 5' 11" Сх. Вздовж деревних насаджень прокладена ґрунтова дорога, яка на відстані 100 м обривається. Поряд з обривом по центру стоїть автомобіль синього кольору марки ««ЗІЛ-130»» д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_3 ОСОБА_6 , користувачем якого є ОСОБА_5 .

В ході огляду вищевказаний автомобіль було вилучено, визнано в якості речового доказу та поміщено на майданчик ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області, що розташований за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Глобине, вул. Центральна, 189.

Посилаючись на те, що в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, слідчий просив суд накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події від 25.04.2023 майно, а саме: автомобіль синього кольору марки «ЗІЛ-130» д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження майна власником чи іншими особами на підставі його довіреності та шляхом заборони власнику та володільцю користуватися майном із залишенням його на майданчику ВП №1 КРУП ГУНІ в Полтавській області, за адресою:Полтавська область, Кременчуцький район, м. Глобине, вул. Центральна 189.

В судове засідання слідча та прокурор не з`явилися, позицію з приводу клопотання не висловили.

В судове засідання власник майна надав свої пояснення, у яких заперечував щодо накладення арешту на майно, прохав відмовити в задоволені клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд зазначає наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні, з яким звертається особа з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення..

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Тобто відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту в даному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а підставою відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя дослідив зазначені в клопотанні слідчої обставини та дійшов обґрунтованого висновку про те, що автомобіль синього кольору марки «ЗІЛ-130» д.н.з. НОМЕР_2 , не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, в клопотанні слідчою не зазначено, які конкретно слідчі дії необхідно провести з вилученим автомобілем, яке доказове значення вони мають для розслідуваного кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчим не зазначено, яка саме слідова інформація щодо вчиненого кримінального правопорушення, що має значення для забезпечення кримінального провадження, мається на вилученому автомобілі, чи зберіг він на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

Також не обгрунтовано, що вилучений автомобіль відноситься до предметів, які відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України та не застосування арешту на вказане майно, призведе до втрати доказів, які мають суттєве значення для кримінального правопорушення, позбавить можливості об`єктивно встановити обставини кримінального правопорушення.

Крім того, в клопотанні не зазначено чим саме повернення автомобіля може перешкодити всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального правопорушення, не обґрунтовано співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене та те, що слідчим не доведено необхідність арешту на автомобіль синього кольору марки «ЗІЛ-130» д.н.з. НОМЕР_2 , слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова в задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчої слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження №0000227, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України відмовити.

Зобов`язати відділ поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області негайно повернути власнику (володільцю) автомобіль синього кольору марки ««ЗІЛ-130»» д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , користувачем якого є ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1