Єдиний унікальний номер 142/373/19
Номер провадження 1-кс/142/10/23
У Х В А Л А

іменем України

22 серпня 2023 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Піщанка заяву захисника обвинуваченої ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 про відвід судді в кримінальному провадженні з ЄУН 142/373/19 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

18 серпня 2023 року до Піщанського районного суду Вінницької області через канцелярію суду надійшла заява захисника обвинуваченої ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 про відвід судді в кримінальному провадженні з ЄУН 142/373/19, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 серпня 2023 року вказану заяву про самовідвід передано для розгляду головуючому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Піщанського районного суду від 18 серпня 2023 року заяву захисника обвинуваченої ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 про відвід судді, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 годину 00 хвилин 22 серпня 2023 року в приміщенні Піщанського районного суду Вінницької області. Витребувано для огляду матеріали кримінального провадженні з ЄУН 142/373/19, яке перебуває у провадженні судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_5 .

Заява про відвід судді, подана захисником обвинуваченої ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_4 , обґрунтована тим, що обвинувачена ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнає і повідомляє, що рішення суду нею виконано, про що 25 січня 2019 року начальнику Піщанського відділу ДВС подано відповідну заяву. За матеріалами кримінального провадження встановлено, що одним із свідків, які підлягають допиту в судовому засіданні, зазначено ОСОБА_6 , котра працювала судовим виконавцем під час виконання рішення суду про звільнення приміщення, в якому ОСОБА_3 здійснювала торгівлю після закінчення договору оренди та, 04 січня 2019 року, 25 січня 2019 року, 12 лютого 2019 року складала акти про невиконання рішення суду. Зазначає, що на даний час ОСОБА_6 працює помічником судді ОСОБА_5 і необхідність її допиту, за наявними недоліками в складених ОСОБА_6 актах про невиконання рішення суду, викликає справедливий сумнів у обвинуваченої щодо впливу на суд та його неупередженість при дослідженні наведених вище актів складених ОСОБА_6 , як судовим виконавцем. Таким чином зазначає, що, оскільки стороною обвинувачення ОСОБА_6 викликається для допиту в судовому засіданні як свідок у кримінальному провадженні, вважає, що суддя ОСОБА_5 не може продовжувати розгляд даної справи, у зв`язку з чим підлягає відводу.

Згідно із частиною 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Суддя ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, будь-яких пояснень не надала.

Прокурор ОСОБА_7 в судове засіданні не з`явилась, подала на адресу суду заяву, в якій просила провести розгляд заяви про відвід у її відсутності та відмовити в задоволенні відводу через відсутність будь-яких доказів на підтвердження підстав для відводу.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 в судове засіданні не з`явився, подав на адресу суду заяву про слухання справи у його та обвинуваченої ОСОБА_3 відсутності, заяву підтримав та просив відвести суддю ОСОБА_5 від подальшого розгляду кримінального провадження.

Інші особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання для розгляду заяви про відвід судді не з`явилися, що не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши заяву захисника обвинуваченої ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 про відвід судді в кримінальному провадженні з ЄУН 142/373/19 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, суд, приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 75 КПК України - слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КПК України, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Частина 5 ст.80 КПК України вказує, що відвід повинен бути вмотивованим.

Судом встановлено, що підставами для подання захисником обвинуваченої ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_8 заяви про відвід судді ОСОБА_5 стало те, що стороною обвинувачення ОСОБА_6 , яка перебуває на посаді помічника судді ОСОБА_5 , викликається для допиту в судовому засіданні, як свідок у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Відповідно до ст. 65 КПК України за завідомо неправдиві показання слідчому, прокурору, слідчому судді чи суду або за відмову від давання показань слідчому, прокурору, слідчому судді чи суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, свідок несе кримінальну відповідальність.

Встановлено, що помічник судді ОСОБА_5 ОСОБА_6 дійсно викликається для допиту в кримінальному провадженні ЄУН 142/373/19, разом з тим суд зазначає, що свідок допитується в передбаченому ст. 352 КПК порядку та несе відповідальність, передбачену Розділ XVIII КК України.

Разом з тим, згідно Положення про помічника судді, затвердженого рішенням Ради суддів України за № 21 від 18 травня 2018 року, ч.1 ст. 157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожний суддя має помічника (помічників). Помічник судді - це працівник патронатної служби у суді, який забезпечує виконання суддею повноважень щодо здійснення правосуддя.

Відповідно до п. 22 «Положення про помічника судді» помічнику судді забороняється вчиняти дії процесуального характеру, а також дії, що можуть потягнути за собою виникнення, зміну або припинення прав та обов`язків учасників судового процесу (за винятком здійснення за дорученням судді або головуючого у судовій колегії повноважень секретаря судового засідання у разі відсутності останнього); розголошувати відомості, які становлять державну або іншу охоронювану законом таємницю, а також відомості, які стали йому відомими у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, зокрема, які стосуються приватного життя та здоров`я громадян або зачіпають їх честь та гідність; прилюдно висловлювати свою думку щодо справи, яка розглядається, або надавати довідки, консультації тощо з обставин, які можуть бути предметом розгляду в судовому засіданні; розміщувати в соціальних мережах, Інтернет-форумах інформацію та/або коментувати інформацію, яка може завдати шкоди авторитету судді та судової влади у разі реєстрації їх у соціальних мережах із вказівкою місця роботи та посади.

Крім того відповідно п. 23 «Положення про помічника судді» помічник судді у своїй професійній діяльності має додержуватись етичних норм, пов`язаних з його статусом і передбачених Правилами поведінки працівника суду, зокрема, розділом 2 "Особиста етика". Помічник судді зобов`язаний запобігати виникненню конфлікту інтересів, вживати заходів щодо його врегулювання, утримуватися від вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів. Про наявність у нього конфлікту інтересів помічник судді зобов`язаний негайно повідомити безпосереднього керівника, голову суду та керівника апарату суду.

Таким чином помічник судді повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та не повинен допускати, щоб його особисті, сімейні, суспільні або інші відносини чи інтереси впливали на його поведінку та прийняття рішень під час виконання ним службових чи посадових обов`язків.

Суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Білуга проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 № 2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Якщо для судді не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, такий суддя зобов`язаний заявити самовідвід від участі в розгляді справи в такому випадку.

Відповідно до ст. 5, ст. 6 Кодексу суддівської етики незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду. Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення по справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко та Мартиненко проти України», «Веттштайн проти Швейцарії»), неупередженість судді при розгляді справи презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, тобто простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази.

Виходячи з вищенаведеного, для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Отже, відвід має бути вмотивований, тобто містити відповідні аргументи та докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Також суд враховує, що свідок в кримінальному провадженні є учасником кримінального провадження та повинен дотримуватись норм кримінально-процесуального закону, в той час як помічник судді не входить до складу суду, який розглядає справу, та жодним чином не може впливати на прийняття рішення суддею, також, беручи до уваги, що, в разі неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, суддя повинен заявити собі самовідвід.

Таким чином, заявлений захисником обвинуваченої ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_4 відвід судді ОСОБА_5 не підтверджений жодними доказами, які б свідчили про наявність підстав, що передбачені зазначеними вище нормами кримінального процесуального закону та обґрунтованих доводів про упередженість судді та його заінтересованості у результатах даної справи, в зв`язку з чим приходжу до переконання про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченої ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 в кримінальному провадженні з ЄУН 142/373/19 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, відмовити.

Матеріали кримінального провадження ЄУН 142/373/19 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України повернути судді ОСОБА_5 .

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Згідно ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Суддя :