Провадження № 1-кп/522/1093/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000317 від 28.09.2022 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційноне працючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2022 року приблизно о 16.00 год. у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийшов до квартири АДРЕСА_2 де проживала його знайома ОСОБА_5 . Поспілкувавшись з нею ОСОБА_3 побачив в одній з кімнат квартири її малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та помітивши в її руках мобільний телефон, ОСОБА_3 вирішив заволодіти зазначеним мобільним телефоном. Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_3 користуючись попереднім знайомством з матір`ю малолітньої, під надуманим приводом необхідності здійснення телефонного виклику, зловживаючи довірою попросив зазначений телефон у малолітньої ОСОБА_6 , заздалегідь не маючи наміру його повертати власниці. Малолітня ОСОБА_6 , будучи введеною в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передала йому належний їй мобільний телефон у тимчасове користування.

Отримавши шахрайським шляхом від малолітньої ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон торгової марки «ОРРО А15s» моделі «СРН2179» в корпусі темно синього кольору, ОСОБА_3 під виглядом здійснення телефонного дзвінка вийшов з квартири, а потім і з будинку.

Заволодівши внаслідок обману вказаним мобільним телефоном та завдавши малолітній ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3916,58 гривень, ОСОБА_3 розпорядився вказаним чужим майном на власний розсуд, продавши його в цей же день ФОП ОСОБА_7 за 1500 грн. на Новому ринку за адресою м. Одеса, вул. Торгова, 26.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав, підтвердив обставини кримінальних правопорушень, що описані в обвинувальному акті.

Пояснив, що 27.09.2022 року приблизно о 16.00 год. прийшов до квартири АДРЕСА_2 де проживала його знайома ОСОБА_5 . Поспілкувавшись з нею ОСОБА_3 побачив в одній з кімнат квартири її малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та помітивши в її руках мобільний телефон, вирішив заволодіти зазначеним мобільним телефоном. Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_3 користуючись попереднім знайомством з матір`ю малолітньої, під надуманим приводом необхідності здійснення телефонного виклику, зловживаючи довірою попросив зазначений телефон у малолітньої ОСОБА_6 , заздалегідь не маючи наміру його повертати власниці. Малолітня ОСОБА_6 , будучи введеною в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_3 , добровільно передала йому належний їй мобільний телефон у тимчасове користування. Отримавши шахрайським шляхом від малолітньої ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон торгової марки «ОРРО А15s» моделі «СРН2179» в корпусі темно синього кольору, ОСОБА_3 під виглядом здійснення телефонного дзвінка вийшов з квартири, а потім і з будинку. Заволодівши внаслідок обману вказаним мобільним телефоном та завдавши малолітній ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3916,58 гривень, ОСОБА_3 розпорядився вказаним чужим майном на власний розсуд, продавши його в цей же день ФОП ОСОБА_7 за 1500 грн. на Новому ринку за адресою АДРЕСА_3 .

Обвинувачений просив суд суворо не карати його та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 000,00 грн.

Що стосується потерпілої особи у кримінальному провадженні малолітньої ОСОБА_6 , то від її законного представника ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд кримінального правопорушення без її участі.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 000,00 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує: щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Інкриміноване ОСОБА_3 правопорушення відноситься до нетяжких злочинів згідно зі ст.12 КК України. Злочин було вчинено з прямим умислом та корисливим мотивом. Матеріальну шкоду потерпілій особі було відшкодовано шляхом повернення майна.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів,суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе матеріального покарання та вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

мобільний телефон торгової марки «ОРРО А15s» моделі «СРН2179» в корпусі темно синього кольору вважати повернутим за належністю потерпілій особі;

коробку від мобільного телефона торгової марки «ОРРО А15s» моделі «СРН2179» повернути потерпілій особі або її законному представнику.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1