12.06.2023
Справа № 331/1959/23
Провадження № 1-кп/331/383/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у залі суду кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0000177 від 15.02.2023 у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню освіту,офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.05.1999 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.141 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 06.09.1999 на підставі Закону України «Про амністію» від 16.07.1999;

- 14.05.199 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 06.09.1999 на підставі Закону України «Про амністію» від 16.07.1999;

- 27.12.2000 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.1 ст.81 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 02.11.2001 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 17.09.2004 по відбуттю строку покарання;

- 08.12.2005 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. Початок строку 08.12.2005. Звільнений 07.12.2007 по відбуттю строку покарання;

- 19.11.2008 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Звільнений 24.07.2012 умовно-достроково на 3 місяці 6 днів;

- 18.03.2013 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі. Початок строку 18.03.2013. Звільнений 05.06.2014 на підставі Закону України «Про амністію» 2014 року;

- 28.04.2016 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 29.04.2016 по 25.08.2016 зараховано із розрахунку 1 день за 2 дні. Звільнений 14.12.2018 по відбуттю строку покарання;

- 23.09.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. Данні про звільнення відсутні;

- 05.03.2020 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.395, ч.1 ст.70 до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.05.2022 умовно-достроково на 11 місяців 25 днів,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2023 року, приблизно о 18 годині 20 хвилині, ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше засуджена за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у сховище, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану згідно Указу президента України № 64/2022 від 24.02.2022, знаходячись на вулиці біля будинку №11 по вул. Гоголя в м. Запоріжжя, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого предмету відчинив передні пасажирські двері припаркованого легкового автомобіля ЗАЗ-Таврія днз НОМЕР_1 , після чого проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_6 , яке поклав у господарчу сумку, а саме:

- Газовий балон об`ємом 5 літрів вартість якого згідно висновку експерта від 06.03.2023 №197-23 складає 622 гривні 21 копійки;

- Жіночий різнокольоровий махровий халат вартістю 1600 гривень;

- Дві викрутки вартістю 100 гривень кожна, на суму 200 гривень;

- Автомобільний ключ «Рожковий» вартістю 100 гривень;

- Упор «підставка під колесо транспортного засобу» вартістю 100 гривень, а всього таємно викрав майна на загальну суму 2622 гривні 21 копійки, після чого вийшов з салону автомобіля та разом із викраденим майном зник з місця вчинення злочину, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану вище суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні не визнав та пояснив, що у вказаний вечір він повертався додому та йшов по вул. Гоголя, де біля сміттєвих баків помітив сумку, роздивившись вміст сумки, він з"ясував, що там знаходяться металеві вироби, які він вирішив взяти собі. Але через декілька метрів його зупинили працівники поліції та звинуватили у вчиненні крадіжки із автомобілю. Однак, він до автомобілю не проникав, ніякого майна із нього не викрадав, вважає, що свідок його сплутав у темну пору доби. Просив суд визнати його невинуватим та виправдати.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї провини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується наступними доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що він проживає в будинку, який знаходиться в приватному секторі. Свій транспортний засіб в зачиненому стані він зажди залишає біля паркана свого будинку. Одного вечора його покликав сусід, який зловив крадія, котрий вліз до транспортного засобу, який перебуває в його власності. В автомобілі був газовий балон, ключі, а також сумка з жіночим халатом, всі вказані речі знаходились в багажному відділенні авто. Зазначає, що з салону транспортного засобу можна безперешкодно потрапити до багажного відділення. Вказує на те, що про всі обставини злочину більш детальною інформацією володіє його сусід ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Кожного вечора гуляє з собакою. Зазначає, що взимку ввечері, коли він проходив повз будинку під номером АДРЕСА_4 , почув як відчинились дверцята автомобіля та одразу побачив чоловіка, який із сумкою вилазить з авто. Він одразу запитав у чоловіка « ОСОБА_9 ?», на що чоловік відповів «Так» та почав йти. Після чого він направився за чоловіком, зупинив його та побачив, що це був не його сусід ОСОБА_10 , а невідомий йому чоловік. В цей момент повз них проїжджав автомобіль патрульної поліції та він передав невідомого чоловіка поліцейським для подальшого вияснення ситуації, а сам пішов до сусідів. Після чого ОСОБА_7 в сумці невідомого чоловіка впізнав свої речі. Додаткового зазначив, що він чітко бачив, який чоловік вилазив із сумкою з автомобіля потерпілого та в подальшому намагався зникнути з місця події.

Крім того, провина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_6 який зазначив, що просить органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка таємно шляхом проникнення до автомобіля ЗАЗ-Таврія днз НОМЕР_1 , за адресою: вул. Гоголя, 11 в період часу з 17:00 до 18:30 15.02.2023 року та викрав майно, а саме: газовий балон, викрутку, ключі, жіночий халат та інше (а.с. 43);

-рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПОПГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_11 від 15.02.2023 (а.с.44);

- протоколом огляду місця події від 15.02.2023 року оглядом місця події є ділянка місцевості , розміром 2х3 см з ґрунтовим покриттям, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, біля буд.11. Координати згідно службового планшету +- 5 см (47.8089658,35.1918453). На вищезазначеній ділянці місцевості розташований транспортний засіб, котрий на вищевказаній ділянці стоїть на чотирьох автомобільних колесах. Транспортний засіб легковий, темно-зеленого кольору, обладнаний двома дверима. Транспортний засіб ЗАЗ-Таврія 1102, з переду та ззаду транспортного засобу держані номерні знаки НОМЕР_1 . На момент огляду, передня пасажирська дверцята знаходиться в при відчиненому стані. На момент огляду транспортний засіб ЗАЗ-Таврія 1102запорошено снігом. В середині салону знаходяться спереду: два сидіння, водійське та пасажирське, кермо, торпеда, коробки передачі, тунель для магнітоли, резинові коврики під сидіннями. Задні пасажирські сидіння обтягнуте тканиною внизу котрого резиновий коврик. В ході огляду місця події було виявлено та вилучено: 1) мікрочастинки з замку передньої правої двері авто, упаковано до паперового конверту; 2) мікрочастки з замку багажного відсіку авто, упаковано до паперового конверту; 3) змив на марлевий тампон за допомогою дистильованої води та контроль до нього з багажного відділення авто, упаковано до паперового конверту. В ході огляду більш нічого не вилучалося, місце події сфотографовано (а.с.45-52);

- протоколом затримання особи від 15.02.2023 та фототаблиці до нього, згідно якого о 18:45 годин 15.02.2023 був затриманий ОСОБА_3 безпосередньо після вчиненняя злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Під час обшуку було виявлено та вилучено: 1) газовий балон червоного кольору упаковано до коробки; 2) жіночий халат - упаковано до коробки; 3) 2 викрутки, пасатижі, гайковий ключ, металевий упор, ручка для підняття скла в авто, кнопка від клаксона, тримач для телефону, пульт магнітоли, манометр; 4) пакет зеленого кольору та клітчата сумка (а.с.53-59);

- довідка вартості товару ФОП « ОСОБА_12 » від 16 лютого 2023 року (а.с.60);

- висновок експерта № 197-23 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000177, згідно якого ринкова вартість газового балону об`ємом 5 літрів, без конфорки, який було придбано в новому стані в червні 2022 року, станом на 15 лютого 2023 року складала 622,21 грн. (а.с.74-75).

У судовому засіданні обвинувачений наполягав на своєї непричетності до вчинення злочину та повідомив власну версію подій про те, що сумку із майном він знайшов біля сміттєвих баків, вважав, що вказане майно нікому не належить, тому взяв собі. До проникнення в автомобіль ніякого відношення не має.

Оцінюючи версію обвинуваченого, суд зазначає, що під час судового засідання свідок ОСОБА_8 , який був очевидцем вчиненого кримінального правопорушення, повідомив про його обставини та зазначив, що особисто бачив, як чоловік виходит із салону автомобіля, тримає у руках сумку, відходить від автомобіля із сумкою у руках. При цьому свідок наполягав на тому, що вказаного чоловіка з моменту виходу із автомобіля до моменту його затримання працівниками поліції він із поля зору не губив, а постійно за ним слідкував. Оскільки він знав власника автомобіля особисто, то зрозумів, що до автомобіля проникла стороння особа, про що одразу і повідомів свого сусіда.

Крім того, з протоколу затримання вбачається, що ОСОБА_3 мав при собі сумку із речами, які у подальшому були впізнані потерпілим ОСОБА_7 , що останній підтвердив і у судовому засіданні.

За вказаних обставин, суд відкидає версію обвинуваченого щодо знайдення сумки із майном, яка була залишена без догляду біля сміттєвих баків, оскільки вона спростовується дослідженими під час судового засідання доказами. Інших переконливих агрументів щодо законності придбання майна потерпілого ОСОБА_3 у судовому засіданні не навів.

Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у сховище, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, пов`язаних із посяганням на чужу власність, покарання повністю не відбув, офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, однак 17.12.1998 по 25.01.1999 перебував на стаціонарному лікуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: м. Запоріжжя (згідно електронної бази даних). Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Згідно медичної довідки має захворювання: ВІЛ-інфекція ІІІ кл. ст. МЛС-ТБ верхніх часток легень.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів, зокрема, і щодо покарання із випробуванням, офіційно не працевлаштований, стабільного заробітку не має, вчинив тяжкий злочин у період умовно-дострокового періоду відбуття покарання. Вказане свідчить, що призначення ОСОБА_3 покарання за минулі правопорушення не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що, на думку суду, свідчить про те, що належних висновків обвинувачений для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає.

Таким чином, встановлені судом обставини переконують суд у тому, що призначення ОСОБА_3 покарання без ізоляції від суспільства не може бути достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тому суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст. 185 КК України з огляду на кількість вчинених ним правопорушень, за які він засуджується, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання та із застосуванням ст.71 КК України з урахуванням покарання, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.03.2020 року, оскільки обвинувачений був звільнений умовно-достроково та повністю покарання не відбув, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.03.2020 року, та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді п`яти років та шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту затримання у порядку ст. 208 КПК України, а саме: з 15 лютого 2023 року.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-змив на марлевий тампон та контроль до нього з багажного відділення автомобіля; мікрочастинки з замку правих передніх правої дверей, мікрочастки з замку багажного відсіку автомобіля знищити;

- газовий балон червоного кольору, халат жіночий, 2 викрутки, пасатижі, гайковий ключ, металевий упор, ручка для підняття скла в авто, кнопка від клаксона, тримач для телефону, пульт магнітоли, манометр, пакет зеленого кольору та клітчата сумка за належністю повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Скасувати арешт з речових доказів по справі, накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2023.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1