ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/150/23 Справа № 183/2632/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянки України, маючої не повну загальну середню освіту, не заміжньої, має на утриманні двох неповнолітніх доньок та малолітнього сина, не працюючої, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, у кримінальному провадженні № 0000017

Встановила:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного їй покарання з випробуванням строком на один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що вона 13 травня 2022 року, приблизно об 11 год. 40 хв. проходила біля будинку № 5, мкрн. Орільський, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області , де, на лавочці, біля третього під`їзду побачила паперовий згорток, який вона взяла у руки та розгорнувши, побачила, що в ньому знаходиться подрібнена речовина зелено - коричневого кольору рослинного походження у не встановленій в ході досудового розслідування кількості, але не менше ніж 6,1999 г. (у перерахунку на висушену речовину), яку вона визначила для себе, як наркотичний засіб «марихуана» (канабіс). В цей час та місці у ОСОБА_7 раптово виник прямий умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту, а саме зазначеного наркотичного засобу.

Реалізуючи свій прямий умисел, перебуваючи у вказаний час та місці, ОСОБА_7 поклала до лівої зовнішньої кишені спортивної куртки, в яку була одягнена, зазначений вище паперовий згорток з подрібненою речовиною зелено - коричневого кольору рослинного походження, таким чином придбала шляхом присвоєння знахідки особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс у кількості не менше ніж 6,1999 г. (у перерахунку на висушену речовину) та почала зберігати його при собі для особистого вживання без мети збуту.

13 травня 2022 року об 11 год. 49 хв. до чергової частини відділу поліції № 2 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що біля будинку № 5 мкрн. Орільський м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області знаходиться жінка, яка при собі зберігає наркотичні речовини.

13 травня 2022 року з 12 год. 10 хв. по 12 год. 25 хв. оглядом місця події встановлена ОСОБА_7 , яка під час перевірки документів на підставі ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» на запитання дізнавача ВП № 2 Новомосковського РВПГУНП в Дніпропетровській області, чи має при собі заборонені предмети, у присутності двох понятих, знаходячись поблизу будинку № 5, мкрн. Орільський, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, дістала з лівої зовнішньої кишені спортивної куртки, в яку була одягнена та надала для огляду паперовий згорток з подрібненою речовиною зелено - коричневого кольору рослинного походження масою 6,8811 г, яка відповідно до висновку експерта є канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого (в перерахунку на висушену речовину) становить 6,1999 г, яку ОСОБА_7 раніше незаконно придбала та зберігала для особистого вживання, без мети збуту.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до положень ст.ст. 381, 382 КПК України, розгляд обвинувального акту щодо ОСОБА_7 проведено у спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Прокурор Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі, з врахуванням доповнень, просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та враховуючи згоду сторін на розгляд справи в порядку ст.ст. 381, 382 КПК України, призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до положень ч.3 ст. 61 КК України, обмеження волі як вид покарання не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що з мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_7 має трьох дітей: двох доньок 2010 та 2012 років народження, та сина 2019 року народження, на теперішній час не працює, що відповідно до вимог кримінального законодавства виключає можливість застосування будь-якого з передбачених санкцією ч.1 ст. 309 КК України покарань, окрім штрафу.

За таких обставин, апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував вимоги закону України про кримінальну відповідальність, не застосував обмеження, визначені ч.3 ст. 61 КК України, призначивши обвинуваченій покарання у виді обмеження волі.

Прокурор вважає, що з врахуванням даних про особу обвинуваченої та інших обставин провадження, покарання у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст. 309 КК України, у виді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, буде відповідати вимогам законодавства, достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Захисник обвинуваченої в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Враховуючи думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яке не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності її захисника, думку прокурора, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності адвоката, відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.

Заслухавши суддю - доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченої, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч.4 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Згідно вимог ч.3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Як вбачається за матеріалів провадження, обвинувачена ОСОБА_7 має двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_9 2010 року народження, ОСОБА_10 2012 року народження та малолітнього сина ОСОБА_11 - 2019 року народження.

Однак суд першої інстанції, в порушення вимог ч.3 ст. 61 КК України, призначив обвинуваченій покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 3 частини 1 статті 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Виходячи з наведеного, даний вирок підлягає зміні в частині призначення обвинуваченій покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст.309 КК України, у виді штрафу, у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_7 - зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за вчинення кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4