Справа № 392/1080/23
Провадження № 1-кп/392/209/23
УХВАЛА

29 серпня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2023 за № 0000239 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.162 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,

встановив:

прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів. На обгрунтування клопотання зазначив, що наявність ризиків, які було враховано судом при застосуванні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не зменшилися та продовжують існувати на даний час, а саме ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначив, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики лише перераховані прокурором, жодним чином не доведені, просив змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово, вказавши, що останній не має наміру ухилятися від суду.

Обвинувачений просив застосувати відносно нього домашній арешт, підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які брали участь у судовому засіданні, надавши оцінку доводам прокурора, викладеним у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та заперечення сторони захисту щодо заявленого прокурором клопотання, суд дійшов висновків про таке.

Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді від 08 травня 2023 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжено ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області до 31 серпня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою закінчується 31.08.2023 року, до вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а також у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, в тому числі виїхати за межі Кіровоградської області та потрапити на непідконтрольні даний час Україні території, враховуючи тяжкість інкримінованого злочину та відповідно з мірою можливого покарання, (п.1.ч.1 ст.177 КПК України).

Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показань, які хоч і допитані в даному кримінальному провадженні, проте проживають в одному населеному пункті із обвинуваченим, крім того, потерпіла є особою похилого віку (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

Отже, ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Інших ризиків судом не встановлено, прокурором в судовому засіданні не доведено.

Суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного нетяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, до затримання не працював, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, такий, що відповідно до ст.89 КК України не має судимостей.

Доказів, які б підтверджували неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, за станом здоров`я чи з інших підстав стороною захисту не надано та судом не встановлено.

За сукупності наведених обставин та даних, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів.

Доводи сторони захисту про недоведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та безпідставність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не спростовують встановлених і наведених обставин та ризиків, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід відмовити.

Зважаючи на вказані вище обставини, інші більш м`які запобіжні заходи суд вважає за недоцільно застосовувати, оскільки вони не забезпечать запобіганню встановленим ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Крім цього, суд на підставі п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України вважає за можливе не визначати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Керуючись ст.ст.331, 369-372, 392 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 29.08.2023 до 27.10.2023 включно.

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово - відмовити.

Строк дії ухвали визначити до 27 жовтня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1