Справа№ 953/1717/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

перекладача- ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження № 0002057 від 11.10.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Тбілісі, Грузії, громадянина Грузії, із середньою освітою, судимого 01.02.2023 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

встановив:

10.10.2022 близько 10:00 год., точний час не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився у кімнаті, за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин вступив у словесний конфлікт з останньою.

У ході конфлікту ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , з метою завдання фізичного болю останній, діючи, з мотивів, викликаних особистими неприязними відносинами, обумовленими сваркою, усвідомлюючи, що його дії носять суспільно - небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопив руками дерев`яну ніжку від зламаної табуретки, якою наніс ОСОБА_9 не менш двох ударів в область лівого плеча, в результаті чого остання присіла на диван і перебуваючи у положенні сидячи на дивані, прикривала свою голову обома руками.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення умисних тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , наніс ОСОБА_8 не менше трьох ударів вищевказаною дерев`яною ніжкою по голові, яку остання прикривала обома руками, в результаті чого ОСОБА_10 на деякий час втратила свідомість. Після того як ОСОБА_9 прийшла до тями, ОСОБА_6 наніс їй два удари: по лівій нозі в області гомілки.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 ОСОБА_8 спричинені згідно висновку судово-медичної експертизи №09-1150/2022 від 26.10.2022, наступні тілесні ушкодження:

- закрита тупа травма правої кисті у вигляді крайового відривного перелому проксимального епіфіза основної фаланги першого пальця;

- закрита тупа травма лівої кисті у вигляді крайового відривного перелому проксимального епіфізу основної фаланги п`ятого пальця та внутрішньосуглобового перелому проксимального метаепіфіза основної фаланги другого пальця;

- синці в правій надбровній ділянці голови, на повіках обох очей, на лівій щоці, на спинці носу, в проекції лівого плечового поясу, на лівому плечі;

- забита рана у зовнішнього краю правої брові.

За степенем тяжкості закриті тупі травми кистей рук (кожна окремо) - не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості (згідно п.2.2.1 а, б, в, і 2.2,2. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 р.№6, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Таким чином ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у скоєні кримінального правопорушення визнав , підтвердив факти та обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені вище, їх не оспорював, у скоєному розкаявся.

Враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у вчинені злочину, йому роз`яснені наслідки вимог ч.3 ст. 349 КПК України, інші учасники судового провадження не оспорюють обставини даного кримінального провадження, суд вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого та вірну кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 122 КК України, - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття .

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у близьких відносинах.

Як особа ОСОБА_6 : ніде не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є судимим 01.02.2023 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до нетяжкого злочину, конкретні обставини за якими вчинений злочин, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції встановленої ч.1 ст. 122 КК України у вигляді позбавлення волі.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті (сукупність злочинів).

Внаслідок чого, на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених за цим вироком та вироком Київського районного суду м.Харкова від 01.02.2023р., суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, враховуючи приведені обставини, особу обвинуваченого, суд приходить до висновків про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, у відповідності до ст. 75 КК України.

Долю речових доказів вирішити, суд вважає за необхідне на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,371 КПК України, суд,-

ухвалив :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавленні волі на строк 2 роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за цим вироком та за вироком вироком Київського районного суду м.Харкова від 01.02.2023р.., шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки.

У відповідності до ч.1 ст.. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази довідку з КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», рентгенівські знімки у кількості 4 шт. - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Харкова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1