Справа № 357/4561/23
У Х В А Л А

10.05.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши під час відкритого судового засідання в залі суду № 2 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у кримінальному провадженні № 0003086 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2023 за обвинувальним актом за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

25.11.202 близько 13-10 год. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем FORD ORION реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Сквирське Шосе в напрямку вул. Л. Толстого в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 2.3(б) ПДР України, в якому зазначено: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 2.3(д) ПДР України, в якому зазначено: «Водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», п. 10.1 ПДР України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 12.1 ПДР України, в якому зазначено: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п. 12.3 ПДР України, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не обрав безпечну швидкість руху, під час здійснення маневру обгону не впорався з керуванням автомобілем, здійснив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку по вул. Сквирське Шосе в напрямку вул. Полковника Коновальця в м. Біла Церква Київської області.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатоуламкового перелому голівки і хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, черезвертлюгового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, переломів 2-6 ребер ліворуч, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від ішемічного інфаркту головного мозку в басейні правої середньої мозкової артерії. Дане захворювання не перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку між тілесними ушкодженнями, отриманими ОСОБА_6 під час дорожньо-транспортної пригоди від 25.11.2022.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 1.10, 2.3 (б), (д), 12.1, 12.3 ПДР України перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді середнього тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 45 КК України. При цьому повідомив суду про дійсність свого щирого каяття, про сприяння розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення та про повне відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Потерпіла проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не заперечує, при цьому повідомила що обвинувачений повністю відшкодував завдану їй шкоду. Наслідки закриття провадженя у справі їй роз`яснені та зрозумілі.

Прокурор, з врахуванням дійсного щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_3 , з урахуванням його активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення та повного відшкодуванням завданої потерпілій шкоди, не заперечував про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, оскільки наявні всі передбачені законом підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, клопотання обвинуваченого, заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом першим ч. 2 ст. 284 КПК України передбачена можливість закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 288 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Суд своєю ухвалою закриває провадження по справі та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до примітки до цієї статті, корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 366-2, 366-3 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція частини 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. За формою вини вказаний злочин є необережним.

Тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК України, є необережним нетяжким злочином, не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Із довідки ГУ НП в Київській області від 25.11.2022 № 96432 вбачається, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження і те, що ОСОБА_3 відверто, а не уявно визнає свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, висловлює щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Також в судовому засіданні знайшла своє підтвердження така обставина, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 як активне сприяння розкриттю злочину, що виразилося у повідомленні всіх обставнин кримінального правопорушення, що підлягають встановленню. Такі факти щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення також знаходять своє відображення в матеріалах кримінального провадження та вказані обставини були заявлені прокурором в обвинувальному акті.

В судовому засіданні з`ясовано думку потерпілої щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності. Із пояснень потерпілої встановлено, що їй повністю відшкодована шкода, що була завдана кримінальним правопорушенням, у зв`язку з чим вона не має претензій до обвинуваченого та не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності і закриття провадження у справі.

Оцінюючи у сукупності вищезазначене, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 є обґрунтованим і підлягає задоволенню, у зв`язку з його дійовим каяттям, оскільки на час розгляду справи в суді було встановлено, що він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, завдану потерпілій кримінальним правопорушенням шкоду відшкодував у повному обсязі до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до нетяжких злочинів, добровільно здійснив дійове каяття, а тому суд вважає, що його виправлення можливе без притягнення до кримінальної відповідальності.

За змістом ст. ст.44, 45 КК України за наявності підстав, передбачених ст. 45 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, передбаченому ст. 45 КК України є обов`язковим.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Будь-яких обставин, які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за заявленим обвинуваченим клопотанням, не встановлено.

Таким чином, наявні умови та підстави, передбачені кримінальним законом для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінальної справи на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

За вимогами ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому: п.5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Враховуючи, що провадження у справі закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, слід скасувати арешт на транспортні засоби, накладений ухвалами слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2022.

Згідно вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні від 10.02.2023 № СЕ-19/111-22/51716-ІТ в розмірі 1 887.80 грн, від 10.02.2022 № СЕ-19/111-22/51715-ІТ в розмірі 1 887.80 грн., від 09.02.2023 № СЕ-19/111-22/51784-ІТ в розмірі 2 265.36 грн підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 44, 45 КК України, п. 1 ч. 2 ст.284, 285, ч. 4 ст.286, 314, 369-372, 376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,на підставі ст. 45 КК України - у зв`язку з дійовим каяттям та закрити кримінальне провадження № 0003086, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2022, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Скасувати накладений ухвалами слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2022 арешт на автомобілі марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_3 та «FORD ORION» д.н.з. НОМЕР_2 .

Речові докази:

автомобіль марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_3 , який перебуває на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, м. Біла Церква, автодорога R-17 4 км, після набрання ухвалою законної сили повернути потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_2 ;

автомобіль марки «FORD ORION» д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, м. Біла Церква, автодорога R-17 4 км, після набрання ухвалою законної сили повернути фактичному володільцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 6 040.96 грн. (шість тисяч сорок гривень 96 коп).

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1