ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 324/341/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1132/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Романівське Пологівського району Запорізької області, громадянки України, маючої середню освіту, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 7 вересня 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, до Хортицького районного суду м. Запоріжжя звернувся прокурор Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком до 60 днів.

В обґрунтування свого клопотання прокурор вказував, що в провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Під час досудового розслідування ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався. Розпорядженням голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22 підсудність Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним судом м. Запоріжжя. Оскільки на даний час ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, прокурор просив продовжити щодо останньої строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 7 вересня 2023 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що тримання під вартою є найбільш ефективним запобіжним заходом відносно обвинуваченої ОСОБА_6 та таким, який забезпечить неупередженість повноту та всебічність процесу судового розгляду.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та змінити застосований відносно неї запобіжний захід на особисте зобов`язання.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою.

Зазначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зауважує, що прокурор керуючись лише фабулою закону ст. 177 КПК України зазначив, що існують ризики, не надавши суду ніяких на те доказів.

Крім того вказує, що суд продовжив строк її тримання під вартою, не отримавши ніяких документальних підтверджень цих ризиків.

Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що в неї є приятель ОСОБА_9 , який проживає в АДРЕСА_2 , який може надати їй житло, матеріальну допомогу на проміжок часу поки вона не влаштується на роботу.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі і відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, ризик переховування від суду продовжує і надалі існувати.

Крім того, колегія суддів враховує і місце проживання та реєстрації обвинуваченої, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, що підвищує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та свідчить про те, що він не зменшився, адже перебуваючи на волі, ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю в неї місця проживання на підконтрольній території Україні, може вчинити спроби переховуватися на тимчасово окупованій території.

Також, на думку апеляційного суду, ризик незаконного впливу на свідків не зменшився, оскільки як вбачається із клопотання прокурора, обвинувачена знайома зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , при цьому останній взагалі є її співмешканцем, і будучі обізнаною про їх анкетні дані та перебуваючи на волі, може безперешкодно на них незаконно впливати шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду та незаконного впливу на свідків.

Крім того, даних про такий стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_6 , щоб унеможливлював застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_6 на те, що її приятель, який мешкає в м. Запоріжжя може надати їй житло та матеріальну допомогу, не можуть слугувати на користь скасування законного так обґрунтованого судового рішення.

При цьому, крім зазначеного ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі про те, що її приятель може надати їй житло та матеріальну допомогу, доказів, які б підтверджували хоча б наявність у ОСОБА_9 , на якого вказує обвинувачена, власного житла, не надано.

Доводи про те, що сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання під вартою, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції приймаючи рішення про продовження відносно обвинуваченої запобіжного заходу виходив не тільки з тяжкості злочину, а в сукупності оцінив всі обставини по справі.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга обвинуваченої підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2023 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 7 вересня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 324/341/21