ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2763/23 Справа № 933/167/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000003, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. уссурійськ, приморського краю, росія, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, працюючої в товаристві з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта «Новодонецька», маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимої в силу ст. 89 КК України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.384 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2023 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

В оскарженому вироку суд першої інстанції встановлено, що 14 вересня 2021 року ОСОБА_8 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125 за ч. 1 ст. 125 КК України, перебуваючи в приміщенні службового кабінету № 29 відділення поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП у Донецькій області, розташованого за адресою: вул. Самарська, 21, смт. Олександрівка, Краматорського району Донецької області, будучи ознайомленою з правами та обов`язками свідка, а також попередженою під підпис про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 384 КК України за завідомо неправдиве показання свідка, була допитана в якості свідка дізнавачем вказаного відділення поліції в період часу з 09.05 по 09.25 год. Під час допиту ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер вчинюваних дій, маючи умисел, спрямований на завідомо неправдиві показання, бажаючи покарати ОСОБА_9 , надала показання дізнавачу про те, що 25.08.2021 близько 11 год. 00 хв. вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_10 перебували вдома за місцем мешкання. В подальшому між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стався словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 схопив руками за руки ОСОБА_10 та декілька разів вдарив її спиною о шафу в спальній кімнаті, в результаті чого у останньої утворились легкі тілесні ушкодження. Вказані показання ОСОБА_8 надала дізнавачу, завідомо знаючи, що вони не правдиві та не відповідають дійсності, тобто фактично звинуватила ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду 1-ї інстанції скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Звертає увагу, що суд 1-ї інстанції послався на наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при цьому не зазначив, у чому конкретно вони полягають та не обґрунтував застосування положень ст. 69 КК України. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 384 КК України у виді 2 місяців арешту. В іншій частині вирок залишити без змін.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Прокурор під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 384 КК України у виді 2 місяців арешту. В іншій частині вирок залишити без змін.

Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні, кожен окремо, просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення. Обвинувачена ОСОБА_8 просила врахувати, що вона працює в товаристві з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта «Новодонецька», має постійний заробіток. Просила призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора в частині безпідставного застосування положень ст. 69 КК України, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

За змістом ч. 1 ст. 69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання, про що також зазначено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 744/884/17 (провадження № 51-8413км18).

Проте, суд 1-ї інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, вказаних вимог Закону не дотримався.

Так, суд 1-ї інстанції в оскаржуваному вироку послався на наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при цьому не зазначив у чому конкретно вони полягають та не обґрунтував, виходячи із загальних засад призначення покарання, не вказав яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно з висновками, що містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження № 288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, у них не містяться дані про повідомлення обвинуваченою органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі інформації, встановленої з інших джерел.

Матеріали цього кримінального провадження не містять даних, що свідчать про щире каяття з приводу вчиненого, оскільки каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального протиправного діяння, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема у справах з єдиними унікальними №№ 199/6365/19, 643/13256/17, 166/1065/18.

Крім того, при вирішенні питання про застосування положень ст. 69 КК України, суд послався на те, що обвинувачена має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. В той же час, судом не враховано, що факт перебування на утриманні обвинуваченої трьох неповнолітніх дітей існував і на момент вчинення нею інкримінованого правопорушення, проте це не утворило для неї жодних моральних запобіжників під час обрання відповідної моделі поведінки.

За таких обставин колегія суддів вважає доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, слушними, а підстави для призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України - відсутніми.

При призначенні нового покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , колегія суддів відповідно до статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується в завідомо неправдивому показанні свідка наданого органу, що здійснює досудове розслідування, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Санкціє ч. 1 ст. 384 КК України встановлено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_8 судом встановлено, що вона на обліках у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судима, працює в товаристві з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта «Новодонецька», за місцем мешкання характеризується негативно, має на утриманні трьох дітей 2006, 2010, 2013 року народження.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримніального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При цьому, колегією суддів підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України встановлено не було.

Обираючи вид та міру покарання колегія суддів враховує, що покарання ОСОБА_8 у виді обмеження волі не може бути обрано, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, оскільки вона має на утриманні неповнолітніх дітей віком до 14 років.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, а також обставини справи, вік, особу та стан здоров`я обвинуваченої, враховуючи тяжкість вчиненого проступку та його наслідки, ставлення обвинуваченої до вчиненого, особу обвинуваченої, яка по місцю мешкання характеризується негативно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судима, має на утриманні трьох дітей 2006, 2010, 2013 року народження, не заміжня, працює в товаристві з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта «Новодонецька», обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку, що покарання ОСОБА_8 слід призначити у мінімальних межах санкції інкримінованої статті кримінального закону, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального проступку та особі обвинуваченої, буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як нею самою, так і іншими особами, та відповідати меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію прокурора задовольнити частково, вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_8 скасувати, постановити новий вирок в цій частині, призначивши обвинуваченій мінімальний розмір покарання передбачений санкцією ч. 1 ст. 384 КК України, з урахуванням загальних правил призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 421 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в даній частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 384 КК України у виді 1 (одного) року виправних робіт із відрахуванням в доход держави 10 (десяти) відсотків із її заробітку.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4