У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 25.04.2023 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 23.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2023 до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла скарга ОСОБА_3 , згідно з якою просить скасувати постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 25.04.2023 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 23.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Заявник у скарзі зазначає, що він, ОСОБА_3 , є потерпілим у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 23.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Підставою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань став факт завдання йому тілесних ушкоджень працівниками правоохоронних органів.

Станом на сьогодні жодній особі повідомлення про підозру не вручено.

Заявник вказує, що 19.05.2023 його адвокат отримав чергову постанову про закриття кримінального провадження від 25.04.2023, з якою він не згідний та винесення якої вважає незаконним та передчасним.

Зауважує, що в оскаржуваній постанові від 25.04.2023 слідчий встановив ряд неправдивих фактів, що суперечать доказам, які містяться в матеріалах провадження, а саме, на аркуші 3 постанови слідчий вказує, що джерелом доказів, на підставі яких він встановив фактичні обставини, що свідчать про відсутність в діях правоохоронних органів ознак злочину, крім показів правоохоронців, є також відеозапис обшуку, здійснений співробітником поліції, та відеозапис, наданий потерпілим.

Слідчий вказує, що при огляді одного з відеозаписів прокурор підійшов до потерпілого ОСОБА_3 , зловив його за ліву руку, та почав виймати ухвалу про дозвіл на обшук з руки потерпілого. В цей час, як вказує далі слідчий, поліцейський Сивохоп також тримав потерпілого за руку.

З оглядів і цих коментарів відео, слідчий дійшов висновку, що ні прокурор, ні поліцейський не застосовували заходи фізичного впливу до ОСОБА_3 , що і стало головною підставою для висновку слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Натомість на 07.57 хвилині відео № 2 добре видно, що о 10.29 год. прокурор штовхнув ОСОБА_3 людину похилого віку, від чого той стрімко скотився вниз по п`яти сходинках і зупинився внизу сходів. Цей факт зафіксований на відео і свідчить про очевидний фізичний вплив прокурора, спрямований на завдання тілесних ушкоджень потерпілому.

Потім і прокурор, і співробітник поліції Сивохоп вхопили за руки потерпілого та намагалися вирвати у нього ухвалу, при цьому потерпілий ще оперував лівою рукою, намагаючись захиститися від нападів прокурора і поліцейського.

Це зафіксовано на відео № 2 з 08.02 до 08.26 хв. запису. Далі добре видно, що з 08.26 хв. до 08.44 хв. Сивохоп тримає потерпілого за праву руку, а прокурор викручує ліву руку ОСОБА_3 , в якій той тримає ухвалу. Потім вже вдвох і прокурор, і поліцейський викручують ліву руку потерпілого назовні в протилежному від її природного положення напрямку, і таки забирають ту ухвалу, в якій вказано місце проведення обшуку АДРЕСА_1 , а вони проводили незаконний обшук в буд. АДРЕСА_2 .

Це підтверджено також на наступних хвилинах відео, де видно, що виключно після викручування руки, потерпілий постійно вказував на цю руку, оскільки відчував біль і дискомфорт, чого не було до того моменту після падіння зі сходів, коли він ще вільно оперував рукою, тримав у ній ухвалу та навіть міг чинити спротив викручуванню руки, оскільки сам прокурор не зміг це зробити, знадобилася допомога поліцейського, щоб так викрутити руку потерпілого, аби больові відчуття змусили його віддати ухвалу.

Вважає, що слідчий спотворив ці факти і в постанові виклав неправдиві відомості, що не тільки порочать честь та гідність співробітника правоохоронного органу, а і свідчать про намагання приховати правдиві відомості.

Внаслідок цього слідчий дійшов переконання, що ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості з власної необережності, що і стало для слідчого приводом для закриття кримінального провадження.

Однак, як зауважує заявник, слідчий повинен був надати оцінку всім обставинам і врахувати той неспростовний факт, що зафіксований на відео, що потерпілий ОСОБА_3 звалився зі сходів тому, що саме прокурор штовхнув його зі сходів вниз. І якщо тілесне ушкодження у потерпілого і виникло внаслідок цих дій прокурора, то вони складають об`єктивну сторону кримінального правопорушення. Натомість слідчий не пов`язав цих очевидних подій, не встановив причинно-наслідковий зв`язок між діями правоохоронців та виникненням тілесних ушкоджень у потерпілого, що і призвело до ухвалення незаконної постанови, в якій невірно встановлені обставини кримінального правопорушення.

Крім того, заявник зазначає, що в мотивації постанови слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що працівниками правоохоронних органів під час проведення обшуку не спричинено умисних ушкоджень, тобто не застосовано фізичного насильства.

З цього випливає, що слідчий не бачить різниці між спричиненням тілесних ушкоджень, які визначаються за різними ступенями тяжкості, і застосуванням фізичного насильства, яке не мало своїм наслідком наявність тілесних ушкоджень.

Вказує, що при цьому слідчий мав в наявності ще і всі лікарські документи, які не тільки свідчать про застосування фізичного насильства, але і його наслідки: біль протягом тривалого часу в ліктьовому суглобі та в кисті лівої руки; припухлість у лівому лікті; оніміння 4-го та 5-го пальців лівої руки; фіксація лівої руки у гіпсову лангету, яку потерпілий тривалий час носив, що унеможливлювало використання цієї руки та встановлення при огляді лікарями обмеження рухів лівої руки; і якщо вивих лівого ліктьового суглобу при первинних оглядах був під питанням, то забій лівої кисті був встановлений відразу.

Зазначає, що під час допиту потерпілий підтвердив застосування співробітниками правоохоронних органів стосовно нього фізичної сили, факт штовхання його зі сходів донизу та факт прикладання ними сили шляхом силового викручування лівої руки.

Вважає, що ці докази є достатніми для кваліфікації протиправних діянь співробітників правоохоронних органів і в сукупності підтверджують наявність об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч 2 ст. 365 КК України.

Як зауважує заявник, для кваліфікації дій правоохоронців за ч. 2 ст. 365 КК України слідство не потребує отримання висновку СМЕ щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень з огляду на те, що диспозиція ч. 2 ст. 365 КК України передбачає дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не впливає кваліфікації діянь можливих підозрюваних, оскільки істотна шкода, передбачена ч. 1 ст. 365 КК України, проявляється у різних формах, і обов`язок її доказування при досудовому розслідуванні покладається на слідчого. Стосовно наявності істотної шкоди, передбаченої, диспозицією у ст. 365 КК України, заявник звертає увагу на правові роз`яснення, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 301/2178/13-к

Заявник у поданій скарзі наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Отже, показання потерпілого це перший доказ, який отримує слідство для розуміння вчинення обставин кримінального правопорушення, а з урахуванням того, що не стільки ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, але і сама їх наявність впливають на існування об`єктивної сторони злочину та кваліфікації за ч. 2 ст. 365 КК України, висновок експертів СМЕ при цій кваліфікації дійсно є останньою обставиною, яку повинно взяти до уваги слідство. Коментовані правові висновки Великої Палати Верховного Суду звернені не тільки до судів нижчих інстанцій, але і в першу чергу до правоохоронних органів, які виконують завдання, передбачені ст. 2 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.07.2023 відкрито провадження за вказаною скаргою та призначено її розгляд, витребувано у Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 23.07.2021.

20.07.2023 на адресу суду надійшли матеріали кримінального провадження №0000279.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, при цьому його представник адвокат ОСОБА_5 подав клопотання, згідно з яким у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання просить розглянути скаргу за їхньої відсутності, зазначивши, що скаргу підтримують повністю.

Слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності слідчого, оскільки його відсутність згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000279, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею із матеріалів скарги встановлено, що у провадженні Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебували матеріали кримінального провадження кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 23.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, за фактом того, що працівник поліції та прокурор Перечинського відділу прокуратури, перевищуючи свої службові повноваження, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_3 .

Постановою слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 25.04.2023 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000279 від 23.07.2021, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Як вбачається із постанови слідчого, встановлено, що 15.07.2021, близько 10.00 год., на території помешкання дочки і потерпілого (приміщення магазину), що в с. Кострино,158 Ужгородського району, працівником прокуратури та поліції під час проведення обшуку, було застосовано фізичну сила до ОСОБА_3 , а саме викручено руку, в результаті чого спричинено перелом руки. Згідно з наданою потерпілим ОСОБА_3 копії довідки із КНП «Центральна міська клінічна лікарня» від 16.07.2021, останньому діагностували забій лівого ліктьового суглобу. Також, згідно з наданою потерпілим копії довідки із ТОВ «Медичний Центр Покров» від 20.07.2021 було проведено потерпілому ОСОБА_3 рентгенографію лівого ліктьового суглобу та надано висновок підозри на перелом остеофіта ліктьового відростку лівої ліктьової кістки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.07.2021, у першій половині дня, начальником Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 за участю працівника поліції ОСОБА_7 та понятих, проводився обшук магазину «ABC», що перебуває у власності ОСОБА_8 , за фактичною адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведення обшуку між учасниками виник словесний конфлікт, в тому числі і між потерпілим ОСОБА_9 та вказаним прокурором, так як в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку була вказана адреса по АДРЕСА_3 , тобто не під № 158, як це відповідає дійсності. В ході даного конфлікту, як повідомив потерпілий ОСОБА_3 , прокурором ОСОБА_6 йому було спричинено тілесні ушкодження.

В ході допиту потерпілого ОСОБА_3 останній повідомив, що 15.07.2021, близько 10.00 год. він прийшов до магазину «АВС», що належить його дочці ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , у зв`язку із тим, що невідомі особи без проводять обшук вказаного приміщення. В подальшому, близько 10.30 год., до приміщення магазину приїхала дочка потерпілого ОСОБА_8 із своїм чоловіком ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_8 було виявлено, що в ухвалі зазначена адреса АДРЕСА_1 , однак приміщення вказаного магазину є за адресою АДРЕСА_2 , про що володільцями приміщення було надано відповідні документи. Однак працівник поліції та прокурор не покинули приміщення магазину та проводили далі слідчі дії, а саме обшук. Відповідно до вищенаведеного, враховуючи те, що у вказаних осіб не було законних підстав проводити обшук у вказаному приміщенні магазину, ОСОБА_3 взяв із рук в прокурора вказану ухвалу, щоб почитати точну адресу, та вийшов за двері магазину, бо погано бачить на світло, на що прокурор із поліцейським почали викручувати йому руку, в результаті чого в ОСОБА_3 виникли вказані у медичних довідках тілесні ушкодження.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 підтвердила надані покази її батьком та повідомила про всі обставини подій проведення обшуку в приміщенні її магазину.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 розповів про обставини незаконного проведення обшуку їхнього із дружиною магазину, та те, що ним не було спричинено будь яких тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_7 , за що його і в подальшому було незаконно затримано.

Під час досудового розслідування допитано в якості свідка прокурора ОСОБА_6 , який повідомив, що у 2021 році за слідчим відділом Ужгородський РУП ГУНП в Закарпатській області визначено матеріли досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 18.02.2020 за ст. 199 КК України, в якому він здійснює процесуальне керівництво. В ході проведення зазначеного прокурором досудового розслідування, у передбачений законом порядку було отримано ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду на проведення обшуку у помешканнях сім`ї ОСОБА_9 , а саме в приміщенні магазину, що в АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . Як повідомив ОСОБА_6 , під час проведення обшуку помешкання в с. Кострино, 160, а саме приміщення магазину, продавець повідомила, що вказане приміщення містить номер 160, проте в подальшому було виявлено, що дане приміщення знаходиться під номером 158. Відповідно, враховуючи той факт, що у приміщенні вказаного магазину було виявлено горілку із підробленими марками акцизного збору, тютюнові вироби та ящики об`ємом 5 літрів з спиртовмісною речовиною, прокурором, який проводив обшук було прийнято рішення про проведення обшуку вказаного приміщення в порядку ст. 233 КПК України. В подальшому, на наступний день ОСОБА_6 звернувся до суду із відповідним клопотанням про проведення обшуку в порядку ст. 233 КПК України, де під час розгляду слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку, тобто узаконено обшук. Крім цього, ОСОБА_6 зазначив, що під час обшуку магазинного приміщення № 158, прибули до даного приміщення ОСОБА_3 із своєю дочкою ОСОБА_9 та зятем ОСОБА_11 , які почали заважати проведенню обшуку, а саме зачиняти двері, забирати вилучений алкогольний товар, також провокувати на конфлікти. В ході даного конфлікту ОСОБА_11 зачинив двері вказаного магазину, при цьому умисно наніс удар в обличчя учаснику обшуку працівнику поліції ОСОБА_7 .. З даного приводу ОСОБА_11 в подальшому затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру за ст. 345 КК України.

В ході допиту ОСОБА_6 , останнім було вказано, що в ході даного конфлікту ОСОБА_12 вирвав в нього із рук ухвалу на проведення обшуку та почав тікати зі сходів приміщення магазину, в результаті чого він з власної необережності, за інерцією повалився на сміттєвий бак. Однак після падіння ОСОБА_3 продовжував неправомірні дії, а саме штовхав його та ОСОБА_7 , а також витісняв їх від свого зятя ОСОБА_11 , який в подальшому неправомірно, без дозволу покинув приміщення, де проводився обшук. Також ОСОБА_6 зауважено, що в ході вищеописаних дій, ні ним, ні іншими учасниками обшуку (працівниками поліції) не спричинялися будь-які тілесні ушкодження ОСОБА_3 , що зафіксовано на безперервний відеозапис, який додано до протоколу обшуку.

Згідно з проведеною судово-медичної експертизою у потерпілого ОСОБА_3 на час судово-медичного обстеження на тілі яких-небудь тілесних ушкоджень або їх наслідків не виявлено. Згідно з даними консультації спеціалістів (довідка яких була надану експерту), в ОСОБА_3 виявлено відривний внутрісуглобовий перелом відростка лівої ліктьової кістки та дане тілесне ушкодження кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході досудового розслідування, в порядку ст. 93 КПК України, із Ужгородської окружної прокуратури витребувано копії матеріалів кримінального провадження, в рамках якого проводилися обшуку в помешканнях ОСОБА_9 , в тому числі і відеозаписи вказаного обшуку магазинного приміщення, та всі проведені слідчі дії (допити та ін.). Крім цього, потерпілою стороною також було надано відеозаписи проведення слідчих дій.

В ході огляду одного із відеозаписів встановлено, що потерпілий ОСОБА_3 під час проведення вказаного обушку вирвав із рук прокурора ОСОБА_6 документ (ухвалу), після чого прокурор неодноразово почав вимагати повернути вказаний документ, на що ОСОБА_3 зім`яв вказану ухвалу у руках та відмовився віддавати. В подальшому прокурор підійшов до ОСОБА_3 , зловив за ліву руку останнього, та почав виймати ухвалу, в цей час поліцейський Сивохоп також тримав ОСОБА_9 за руку. Згідно з даним відео ні прокурор, ні поліцейський не застосовували заходи фізичного впливу до ОСОБА_3 , в тому числі в порядку, передбаченому Законом України «Про Національну поліцію». Також на відеозаписі виявлено, як ОСОБА_3 здійснив пльовок в обличчя прокурора Запольського.

Під час перегляду вказаних відеозаписів та складення відповідного протоколу огляду не виявлено обставин (подій), де прокурор Запольський та поліцейський Сивохоп умисно спричиняли чи наносили тілесні ушкодження ОСОБА_3 , чи іншим учасникам, та ухвалу забрано в останнього без застосування заходів фізичного впливу.

Крім наведеного, в ході огляду відеозаписів проведення вказаного обшуку встановлено, що ОСОБА_3 , коли вирвав в прокурора документ (ухвалу), почав тікати, ховаючи документ, після чого різко повалився на металеву опору (паркан альтанки, навісу) та металічний смітник, чим різко ударився лівою частиною тіла, в тому числі і рукою.

Відповідно до наведеного, враховуючи зібрані матеріли кримінального провадження, слідчим було призначено додаткову судово-медичну експертизу, із врахуванням зібраних матеріалів, та відеозаписів, на що експерту поставлено відповідні запитання.

В висновком проведення додаткової СМЕ встановлено, що не виключна можливість виникнення даного тілесного ушкодження в результаті падіння з висоти власного зросту та подальшого удару до металічного сміттєвого баку та металічної опори. Крім цього, експертом зауважено, що малоймовірно, що виникнення даного тілесного ушкодження могло відбутись в результаті стискання руками (охоплення) із застосуванням фізичної сили, під час насильного виривання речей (документа ухвали).

Як зазначає слідчий у постанові, встановлено, що відповідно до вказаних відеозаписів та проведеної додаткової СМЕ виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_3 спричинені із власної необережності, та суперечить наведених ним у показах даним.

Також з метою повного та об`єктивного досудового розслідування ініційовано проведення службового розслідування в ГУНП в Закарпатській області, згідно з висновком якого в діях працівника поліції ОСОБА_7 під час проведення обшуку відсутні будь-які порушення службової дисципліни.

В ході досудового розслідування з метою встановлення всіх обставин вчинення даного злочину, а також з метою усунення недоліків, наведених у постанові прокурора, було допитано в якості свідка ОСОБА_13 продавця магазину, де проводився вказаний обшук, в ході чого остання повідомила про обставини проведення обшуку та вказала, що вона не бачила моменту викручування руки ОСОБА_9 працівником поліції та прокурором. Крім цього допитано прокурора ОСОБА_6 та понятих, які були під час обушку. В ході вказаних допитів не здобуту інших відомостей чи фактів, які б вказували на причетність до даного злочину прокурора ОСОБА_6 чи інших осіб.

Також слідчим призначено комісійну судово-медичну експертизу, для проведення якої експерту було надано всі матеріали кримінального провадження (відеозаписи, речові докази) та наявну медичну документація потерпілого ОСОБА_3 .

Висновком комісійної судово-медичної експертизи від 22.04.2022 встановлено, що в потерпілого ОСОБА_3 не виявлено будь-яких тілесних і ушкоджень лівого ліктьового суглоба.

Крім цього, з метою проведення повноти досудового розслідування, та об`єктивної оцінки всіх зібраних доказів, в ході досудового розслідування допитано в якості свідка начальника Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_14 , який повідомив, що в ході проведення слідчих дій прокурором Запольським останній не спричиняв будь-яких тілесних ушкоджень учасникам.

14.07.2022 в ході досудового розслідування допитано в якості свідків працівників поліції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які в складі СОГ Ужгородського РУТІ виїжджали за повідомленням на лінію «102» від ОСОБА_17 щодо незаконного обшуку у її помешканні. В ході допиту вказані поліцейські повідомили, що на момент приїзду на місце події заявниця ОСОБА_18 вела себе агресивно та кричала на працівників поліції і прокурора, повідомляючи те, що у її помешканні незаконно проведено обшук. На момент прибуття СОГ нікому із учасників працівниками поліції та прокурором не спричинялося будь-яких тілесних ушкоджень та останніми проводились слідчі дії у відповідному кримінальному провадженні.

Також 14.07.2022 допитано в якості свідка ОСОБА_19 , який був учасником вказаного обшуку та безпосередньо знімав на камеру хід слідчої дії обшуку. ОСОБА_19 повідомив про всі обставини проведення обшуку в помешканнях ОСОБА_9 та зазначив, що в ході обшуку ніхто із учасників не спричиняв тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та до останнього не застосовувалися заходи фізичного впливу працівниками поліції та прокурором.

Обґрунтовуючи постанову слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що працівниками правоохоронних органів під час проведення вищеописаного обшуку не спричинено умисних тілесних ушкоджень, тобто не застосовано фізичного насильства.

З приводу проведення обшуку прокурором ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали в якій вказаний номер будинку АДРЕСА_2 , встановлено, що прокурором після встановлення факту не відповідності ухвали було прийнято рішення провести обшук в порядку ст. 233 КПК України, що в подальшому слідчим суддею узаконено, тобто надано дозвіл. Відповідно дії прокурора під час проведення обшуку не виходили за межі його повноважень та дії були в рамках норм статей КПК України.

Мотивуючи постанову слідчий зазначив, що дане кримінальне провадження проводиться за заявою ОСОБА_3 з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень прокурором під час проведення обшуку у помешканні. Відповідно під час досудового розслідування досліджено обставині спричинення даних тілесних ушкоджень та встановлено, що виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_3 не спричинено в результаті насильницьких дій прокурора чи поліцейського, а обшук був проведений в передбаченому законом порядку та на підставі ухвали слідчого судді в порядку ст. 233 КПК України.

В ході досудового розслідування проведено вичерпний перелік слідчих і процесуальних дій, а саме допитано всіх учасників події, проведено ряд судових експертиз, а також проведено інші слідчі та процесуальні дії.

Виходячи із наведеного, слідчий дійшов висновку про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000279 від 23.07.2021, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що його виключають. А тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження й оцінки слідчим доказів у сукупності.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У відповідності до ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтованості та посилання на положення КПК України.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

За змістом п. п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження з підстав неповноти досудового розслідування, слідчий суддя з метою перевірки доводів заявника оглянув матеріали кримінального провадження №0000279, із яких було встановлено наступне.

Слідчим проведено ряд необхідних слідчих та процесуальних дій, а саме: допитано як потерпілого ОСОБА_3 (а.с. 17-19); призначено судово-медичну експертизу та отримано висновок експерта № 315 від 28.09.2021 (а.с. 25, 26, 29-32); допитано як свідка ОСОБА_6 (а.с. 33-35); проведено огляд флеш-носія з відеофайлами, який долучений до матеріалів кримінального провадження потерпілим ОСОБА_3 (а.с. 37, 38); проведено огляд флеш-карти, яка долучена до матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 93 КПК України, із Ужгородської окружної прокуратури, а саме, відеозаписів з обшуку приміщення магазину, який проводив прокурор ОСОБА_6 з поліцейським ОСОБА_7 та понятими (а.с. 39, 40); оглянуто копії матеріалів кримінального провадження №0000005, в рамках якого проводився обшук з відеозаписами слідчої дії (обшуку) (а.с. 40-59, 61); слідчий звернувся до ГУНП в Закарпатській області з листом щодо проведення службового розслідування щодо можливих неправомірних дій з боку працівників поліції, на виконання якого складено висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у зверненнях ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від 06.09.2021 (а.с. 60, 63-66); допитано як свідка ОСОБА_10 (а.с. 67-69); за клопотанням представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_20 слідчим призначено додаткову судово-медичну експертизу, на виконання якої отримано висновок експерта (додаткова експертиза) № 410 від 23.12.2021 (а.с. 118-120, 121-123, 126-128).

Крім того, слідчим допитано як свідків ОСОБА_21 (понятого, за участі якої проводився обшук у рамках кримінального провадження №0000005) (а.с. 140-142) та ОСОБА_13 (продавця магазину) (а.с. 143-145), здійснено додатковий допит свідка ОСОБА_6 (а.с. 149-151).

Слідчим в повному обсязі було задоволено клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_20 про призначення комісійної експертизи, про що винесено відповідну постанову про призначення комісійної судово-медичної експертизи, на виконання якої отримано висновок експерта № 10 від 22.04.2022 (а.с. 152-154, 156-158, 160-165). Також слідчим допитано як свідків ОСОБА_14 (а.с. 166-168) та ОСОБА_7 (а.с. 190-193).

Водночас процесуальним прокурором у кримінальному провадження №0000279 ОСОБА_22 було проведено допит як свідків членів СОГ Ужгородського ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_16 та ОСОБА_15 (а.с. 205-210), які виїжджали 15.07.2021 на місце події за адресою: АДРЕСА_2 , а також слідчого ОСОБА_23 , який залучався для проведення відеофіксації обшуку (а.с. 202-204), при цьому долучено до матеріалів даного кримінального провадження копії окремих матеріалів кримінального провадження №0000127 від 15.07.2021, зокрема витяг із ЄРДР, протоколи допитів свідків, повідомлення про підозру ОСОБА_10 та обвинувальний акт (а.с. 217-248).

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000279 слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим проведено повну та об`єктивну перевірку доводів заявника ОСОБА_3 , які були викладені ним у його заяві від 21.07.2021, на підставі якої розпочато досудове розслідування.

Слідчий суддя перевірив наявність підстав для винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження №0000279, та вважає, що слідчий виконав всі необхідні можливі слідчі дії, дослідив всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження, висновки слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних ним доказах, які вказують на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Із змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчий при закритті провадження виходив з об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є заподіяння істотної шкоди.

Частина 2 ст. 365 КК України передбачає дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Насильство при перевищенні влади або службових повноважень, передбаченому ч. 2 ст. 365 КК України, може бути як фізичним, так і психічним. Фізичне насильство полягає у незаконному позбавленні волі, заподіянні удару, побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, вчиненні дій, характерних для мордування, а психічне насильство у створенні реальної загрози заподіяння фізичного насильства або інших насильницьких дій щодо потерпілого чи його близьких. Болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, слід вважати дії, що завдають йому фізичного болю і моральних страждань. Болісні дії можуть бути пов`язані з незаконним застосуванням спеціальних засобів наручників, гумових кийків, сльозоточивих газів, водометів тощо. Дії, що ображають особисту гідність потерпілого, можуть виражатися, зокрема, в умисному приниженні честі і гідності, вираженому в непристойній формі.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування не було здобуто достатніх доказів, що з боку працівника поліції та прокурора вчинено дії зі спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ударів, побоїв, приниження честі та гідності, чи застосовування спеціальних засобів. Крім того, не було завдано взагалі майнової шкоди, і тип паче істотної майнової шкоди.

Оскільки працівник поліції та прокурор не виходили за межі наданих їм повноважень при здійсненні своїх обов`язків, жодної майнової шкоди (істотної шкоди) охоронюваним законом інтересам потерпілому завдано не було, не здобуто доказів застосування фізичного чи психічного насильства, тому відсутні обов`язкові ознаки об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та відповідно і самого складу злочину.

Перевищення влади проявляється в діях службової особи, яка маючи владні повноваження стосовно підлеглих або більш широкого кола осіб, під час виконання своїх владних чи організаційно-розпорядчих функцій виходять за межі цих повноважень.

Перевищення службових повноважень це дії службової особи, яка не має владних функцій і виходить під час виконання своїх адміністративно-господарських функцій за межі своїх повноважень, або дії службової особи, яка має владні повноваження, але у конкретному випадку перевищує не їх, а інші свої повноваження, або перевищує свої владні повноваження стосовно осіб, які не входять до числа підлеглих.

Слідчий, закриваючи кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, виходив з того, що під час досудового розслідування кримінального правопорушення факт перевищення влади або службових повноважень в період досудового розслідування не підтвердився, та ніяких даних, що вказують на склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, отримано не було.

Слідчий суддя вважає, що слідчим в постанові надана правова оцінка зібраним доказам, викладені аргументи на підтвердження висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Разом з тим, заявником ОСОБА_3 не надано доказів, які б могли слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови. Заявник посилається на передчасність винесення оскаржуваної постанову, разом із тим не вказує, які ще слідчі та процесуальні дії слід провести в рамках кримінального провадження №0000279. Будь-яких додаткових відомостей, які б не були враховані слідчим при винесенні постанови під час розгляду скарги слідчому судді не повідомлено.

Крім цього, не встановлено даних, які б вказували на неповноту, неправильність чи неефективність досудового розслідування. При розгляді скарги необхідності проведення будь-яких додаткових слідчих чи інших процесуальних дій з метою розслідування даного кримінального провадження, не встановлено.

На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що зміст та форма оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110 КПК України, зміст постанови відповідає фактичним обставинам справи та у межах цього кримінального провадження було вжито всіх передбачених законом заходів щодо зібрання та оцінки доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, із точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст. 2 КПК України, у зв`язку із чим постанова слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 25.04.2023 про закриття кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 23.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, не підлягає скасуванню, а у задоволенні скарги слід відмовити.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені. При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 40, 110, 303, 306-307, 309-310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 25.04.2023 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 23.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1