Справа № 182/7000/19
Провадження № 1-кп/0182/466/2023
У Х В А Л А

Іменем України

17.08.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані матеріали кримінальних проваджень, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002396, № 0003229, № 0000448за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 т. 187, ч.1 ст. 115КК України,-

з участю

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувають об`єднані матеріали кримінальних проваджень, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002396, № 0003229, № 0000448за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 т. 187, ч.1 ст. 115КК України

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що ризики, які були наявними на момент обрання цього запобіжного заходу не минули та наразі наявні ризики того, що обвинувачений, може переховуватись від суду, може чинити тиск на потерпілого та свідків.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що судовий процес продовжується тривалий час, свою вину він не визнає, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_1

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що клопотання не мотивоване, та заявив клопотання про заміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників, суд вважає можливим клопотання прокурора задовольнити з наступних підстав.

За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Позиція Європейського суду з прав людини, враховує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, пов`язаного з насиллям, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні тяжких злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 т. 187 КК України.

Таке суворе покарання , яке може бути призначене ОСОБА_3 у разі визнання його вини, може спонукати його переховуватись від суду.

Такі висновки суду не суперечать і практиці Європейського Суду з прав людини викладеними в рішеннях «Москаленко проти України», «Ілійков проти Болгарії».

Крім того, судом враховується, що до теперішнього часу не допитані всі свідки, тому існує ризик тиску на них, з метою зміни своїх показань в інтересах обвинуваченого, оскільки ці особи не допитані та обвинувачений з ними особисто знайомий.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 187 КК України, за яким обвинуваченому був раніше змінений запобіжний захід на домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, суд вважає, що за зазначеною адресою відсутні особи, які можуть вберегти обвинуваченого від скоєння злочинів.

Ризики, які були враховані при обрані запобіжного заходу не минули і на теперішній час, а запобігання їм можливо лише при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і ніякі більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Також, за думкою суду, скоєння злочинів протии власності переросло в основний вид заробітку ОСОБА_3 і ніяка особа не може вплинути на його поведінку.

Строк дії запобіжного заходу слід продовжити не більше ніж на два місяці.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, у зв`язку з обвинуваченням у скоєнні злочину з застосуванням насильства, розмір застави обвинуваченому не визначається.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 17.08.2023 року по 17.10.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1