Справа № 496/3314/23
Провадження № 1-кп/496/492/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Аліус, Литва, громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, водій господарчого відділення першого дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України №2102-ІХ Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.04.2022 №102 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-господарчого відділення першого дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації, та проходячи її на посаді водія-господарчого відділення першого дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 23.08.2022 року близько 21 години 00 хвилин, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив тимчасове місце проходження служби, а саме територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), та по теперішній час ухиляється від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тим самим, припинивши виконання своїх службових обов`язків щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , визнав себе винним та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування та пояснив, що 23.08.2022 року, самовільно залишив тимчасове місце проходження служби, а саме територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби. У вчиненому розкаявся, також зазначив, що бажає бути корисним для своєї країни та повернутися далі для проходження військової служби.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини, без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби) вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення зі зізнанням.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ,суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого - визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення зі зізнанням, на обліку у лікарів нарколога та психолога не перебуває, враховує його посередню службову характеристику від 20.08.2022 року , рекомендаційний лист командира військової частини НОМЕР_2 від 22.07.2023 року, відповідно до якого кандидатура військовослужбовця ОСОБА_5 розглянута і рекомендована командуванням військової частини НОМЕР_2 до призначення на посаду водія господарчого відділення 2 роти взводу забезпечення 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 , також письмову згоду командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_5 звернувся до командування військової частини НОМЕР_3 Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сил ТРО Збройних Сил України з проханням про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 та у вказаній військовій частині існує можливість призначення на посаду навідника кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_3 , а також враховуючи бажання самого ОСОБА_5 продовжувати проходження служби та захищати інтереси держави, те, що він раніше не судимий, суд також приймає до уваги пом`якшуючі обставини, зазначені вище, також враховує думку прокурора, який просив при призначенні покарання застосувати положення ст. 69 КК України, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження та вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 5 ст. 407 КК Україні у вигляді позбавлення волі із можливістю застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, строком на два роки, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі нижче від найнижчої межі встановленої санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім того, на підставі ст. 58 КК України, наявні підстави для заміни покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у вигляді 2 (двох) років службового обмеження для військовослужбовців, з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 , так як останній має на меті продовжити проходити військову службу у військовій частині.

Суд вважає, що така міра покарання сприятиме виправленню та вихованню особи в дусі додержання законів України, формування у неї звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, що мають негативні юридичні наслідки.

Цивільний позов по справі заявлений не був. Арешт на майно обвинуваченого не накладався. Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 58 КК України замість покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки, з відрахуванням із суми його грошового забезпечення 10 (десять) відсотків в дохід держави.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1