ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2531/23 Справа № 205/7179/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року, якою підозрюваному за ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Дніпропетровська, українець, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий

продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 17 серпня 2023 року включно, із визначенням застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134200 грн.,

встановила:

В провадженні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000695 від 24.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та в невстановленому місці вступив в злочинну змову з раніше знайомим йому ОСОБА_10 , з метою вчинення кримінального правопорушення, а саме викрадення продуктів харчування, що належать ТОВ «АТБ-маркет».

30.06.2022 близько 14 годин 31 хвилин (більші точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 спільно з співучасником злочину ОСОБА_10 , зайшли до приміщення магазину «Продукти-49» ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Коробова, 1, а саме до відділу бакалеї, де в них виник кримінально-протиправний умисел, направлений на повторне таємне викрадання чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а саме: консерви 525 г RIGA GOLD говядина тушенная з/б, консерви 190 г Боцман шпроти в олії з ключем ж/б, які вони визначили як об`єкти свого злочинного посягання.

Реалізовуючи свій кримінально - протиправний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна ОСОБА_8 спільно із співучасником злочину ОСОБА_10 , 30.06.2022 близько 14 годин 36 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи приміщенні магазину «Продукти-49», що розташований за вищевказаною адресою, реалізуючи умови попередньої змови, усвідомлюючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, спільно, в умовах воєнного стану, підійшли до торгового прилавку з продуктами харчування, звідки ОСОБА_10 взяв зі торгівельного стелажу:

- консерви 525 г RIGA GOLD говядина тушенная з/б в кількості 2 шт.. вартість яких згідно висновку експерта № 3993/3994 - 22 від 27.07.2022 становить 117,02 гривень з ПДВ за одну одиницю, на загальну суму 234,04 гривень або 97,52 гривень без ПДВ за одну одиницю, на загальну суму 195,04 гривень;

- консерви 190 г. Боцман шпроти в олії з ключем з/б в кількості 5 шт.. вартість яких згідно висновку експерта № 3993/3994 - 22 від 27.07.2022 становить 53,28 гривень з ПДВ за одну одиницю, на загальну суму 266,40 гривень або 44.40 гривень без ПДВ за одну одиницю, на загальну суму 222,00 гривень та поклав їх до спортивної сумки ОСОБА_8 , що була за плечі останнього.

Після чого, ОСОБА_8 спільно із співучасником кримінального правопорушення ОСОБА_10 прослідували до кас.

ОСОБА_8 та ОСОБА_11 за попередньою змовою вчинили всі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не розрахувавшись за вищезазначені товари покинули приміщення вищевказаного магазину, тим самим зникли з місця вчинення злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_8 спільно із співучасником ОСОБА_10 спричинили ТОВ АТБ-маркет майнову шкоду в розмірі 500 гривень 44 копійок з ПДВ або 417 гривень 04 копійок без ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Під час судового засідання ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року, продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строком до 17 серпня 2023 року включно.

Суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, ризики передбачені п.1,5ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та не перестали існувати, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, оскільки ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погодившись із судовим рішенням захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 міру запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 з обов`язком застосування електронного засобу стеження електронного браслету та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст 194 КПК України.

В обґрунтування, посилаючись на практику ЄСПЛ зазначає, що суд першої інстанції, при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не врахував, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, має родину та трьох неповнолітніх дітей на утриманні, має постійне місце проживання, має позитивні характеристики.

Захисник звертає увагу на помилкові висновки суду, стосовно наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення з підстав, що обвинувачений не має офіційного місця працевлаштування, що стало однією з підстав для прийняття оскаржуваного рішення. Сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_8 перебуває під арештом з 16.09.2022 року, що унеможливлює із точки зору трудового законодавства будь-яке працевлаштування в тому числі офіційно або за цивільно правовим договором або виконання разової роботи.

Захисник також оспорює рішення суду в частині відмови в задоволенні його клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Крім того, сторона захисту зазначає, що розмір застави, який становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є непомірним для обвинуваченого. Також, стороні захисту не зрозуміло що стало підставою для збільшення судом розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки слідчим суддею Ленінського районного суду м.Дніпропетровська ухвалою від 16.09.2022 року винесеною у справі №205/6008/22 ОСОБА_8 було визначено розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 104 000 грн.

Тому захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року та ухвалити нову, якою обрати йому інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу суду та обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вислухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 17 серпня 2023 року, суд першої інстанції врахував що ОСОБА_8 підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, віднесених законом до категорії тяжких, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наявність, передбачених ч.1 ст.177 КПК ризику того, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, про існування яких свідчить як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, так і дані про особу обвинуваченого, який не одружений, ніде не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та наявність інших кримінальних проваджень щодо обвинуваченого.

З такими висновками місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.

Враховуючи положення статті 28 КПК, а також те, що згідно наданої апеляційному суду довідки про рух кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження по суті обвинувачення ОСОБА_8 триває, по справі ще не досліджено усіх доказів, тому суд апеляційної інстанції не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на даному етапі кримінального провадження.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 17 серпня 2023 року. На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання ОСОБА_8 під вартою та відсутні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, на чому наполягає його захисник, оскільки вони не забезпечать його належної процесуальної поведінки на даному етапі кримінального провадження.

Отже доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та відсутність підстав для продовження йому строку тримання під вартою, слід визнати необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини розширила дію гарантій частини 4 статті 5 Конвенції, яка зокрема згідно з доктриною Суду Конвенція вимагає періодичного перегляду тривалого тримання.

Так, аби відповідати вимогам Конвенції, такий перегляд повинен дотримуватись як матеріальних, так і процесуальних норм національного законодавства і, більше того, здійснюватись згідно з метою статті п`ятої Конвенції, тобто для захисту особи від свавілля. Остання вимога означає не тільки, що компетентний суд повинен приймати рішення «швидко», але також, що такі рішення мають прийматися з розумними інтервалами (рішення Herczegfalvy v.Austria, 1992 р.)

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Позбавлення свободи та особистої недоторканості має бути обґрунтованим. Відсутність будь-яких підстав у рішеннях судових органів, які санкціонують тримання під вартою протягом тривалого періоду часу, може бути несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим п. 1 ст. 5 (рішення у справі «Сташайтіс проти Литви» від 21.03.2002 р.(пп. 66-67).

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічного з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а встановлені судом ризики не відпали та продовжують існувати.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, на переконання апеляційного суду подальше продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року є законною, обґрунтованою, належним чином мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою відносно обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_8 до 17 серпня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4