ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/946/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

у судовому засіданні під час судового розгляду кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002238 від 29.07.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

смт Високопілля Високопільського району Херсонської

області, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє вироком Голосіївського районного суду м. Києва від

19 липня 2018 року за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі чч. 1, 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк один рік вісім місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 29 листопада 2022 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0007287, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, після завершення апеляційного розгляду.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 квітня 2023 року включно, який в подальшому ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року продовжений до 20 липня 2023 року включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Прокурор зазначив, що строк продовжений ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року, закінчується 20 липня 2023 року, однак на сьогоднішній день продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, а саме ризик переховування від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень. На думку прокурора, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому з метою запобігання вказаних ризиків є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з клопотанням прокурора, захисник ОСОБА_4 , просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Сторона захисту з посиланням на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ щодо її застосування наголошувала на тому, що ОСОБА_5 було оголошено у розшук безпідставно, лише на підставі рапорту працівника поліції. Крім цього, захисник зазначив, що ризики наведені у клопотанні прокурора втратили свою актуальність.

На підставі викладеного захисник вважає, що є всі передумови для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив змінити запобіжний захід.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, обговоривши заявлене клопотання, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжні заходи є одним з різновидів заходів забезпечення кримінального провадження, що мають особливий порядок застосування в силу своїх негативних наслідків щодо сфери особистих прав та свобод підозрюваного чи обвинуваченого, яких вони можуть зазнати у разі застосування до них запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина перша статті 194 Кримінального процесуального кодексу України).

На обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі ризики, що визначені у частині першій статті 177 КПК України:

- ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

- ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Щодо наявного ризику переховування ОСОБА_5 від суду, то прокурор вказує на те, що ОСОБА_5 неодноразово у судові засідання не з`являвся, причини неявки суду були не відомі, у зв`язку з чим судом постановлялась ухвала про встановлення місця проживання обвинуваченого, надалі суд оголошував ОСОБА_5 у розшук.

Крім того, прокурор посилається на тяжкість кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 та тяжкість можливого покарання як обставину, що свідчить про можливість ухилення обвинуваченого від суду.

Отже, прокурор вважає, що вказане свідчить про наявний ризик ухилення обвинуваченого від явки до суду.

Сторона захисту у свою чергу продовжує наголошувати на тому, що суд безпідставно оголосив у розшук обвинуваченого ОСОБА_5 .

Так, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави за відповідним клопотанням прокурора. Обвинувачений був затриманий у місті Києві 14 лютого 2023 року та доставлений до суду на виконання ухвали від 19 грудня 2022 у цьому кримінальному провадженні.

При постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу судом було враховано, серед іншого, обставини ухилення обвинуваченого від суду у зв`язку з чим ОСОБА_5 оголошувався у розшук 19 грудня 2022 року.

Після цього, ухвалою Дарницького районного суду міста Києві від 10 квітня 2023 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 08 червня 2023 року.

Зважаючи на зміст ухвали від 10 квітня 2023 року, обґрунтування судом підстав для оголошення обвинуваченого у розшук та обставин наявності ризику ухилення його від суду, що викладені і зазначеному судовому рішенні, питання наявності цього ризику наразі видається таким, що є доведений та нікуди не зник і не зменшився.

У той же час, з огляду також на систематичні доводи захисника щодо безпідставного оголошення у розшук обвинуваченого суд вважає за доцільне зазначити таке.

Вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді у Дарницькому районному суді міста Києва з 23 жовтня 2019 року. Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені одноепізодного корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що у вказаному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 оголошувався у розшук двічі, у тому числі під час попереднього судового розгляду, що завершився ухваленням стосовно ОСОБА_5 вироку.

Так, під час першого судового розгляду ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 серпня 2021 у зв`язку із систематичними неявками та неможливості встановити місце перебування ОСОБА_5 останній був оголошений у розшук.

У ході апеляційного провадження Київський апеляційний суд також не зумів викликати обвинуваченого у судове засідання.

Надалі, після скасування вироку Дарницького районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, новий склад суду також був позбавлений можливості викликати у судове засідання обвинуваченого, оскільки його захисник та мати повідомили, що у них відсутня будь-яка інформації з приводу ОСОБА_5 .

Крім цього, уповноважені працівники поліції здійснювали вихід за останнім відомим місцем проживання обвинуваченого, натомість встановити його місце перебування не виявилось за можливе.

У зв`язку з чим за клопотанням прокурора ухвалою Дарницького районного суду міста Києві обвинувачений ОСОБА_5 в черговий раз був оголошений у розшук, а провадження зупинено до розшуку останнього.

Отже, ці доводи захисника ОСОБА_4 щодо безпідставного розшуку суд не бере до уваги, з огляду на їх безпідставність.

У свою чергу сторона захисту скористалась своїм правом на апеляційне оскарження вказаної ухвали від 10 квітня 2023 року і суд вищої інстанції констатував правомірність дій суду під час продовження строку тримання під вартою.

Таким чином, зважаючи на відсутність будь-яких нових обставин та відомостей, які мали б істотний вплив на міркування суду, суд не вбачає підстав для відступу від своїх попередніх висновків щодо того, що ОСОБА_5 ухилявся від суду та з правових підстав був оголошений у розшук.

Суд вважає доведеною правову підставу для продовження строку тримання під вартою з огляду на ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Стороною обвинувачення обґрунтовується існування цього ризику тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Крім того, прокурор акцентує увагу на тому, що ОСОБА_5 раніше судимий за аналогічні правопорушення, а отже вказане може свідчити про те, що обвинувачений може продовжити злочину діяльність.

Захисник ОСОБА_4 зазначив, що вказаний ризик припинив існувати.

Що стосується наявності вказаного ризику, слід зазначити, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, востаннє вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2018 за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк один рік вісім місяців.

На додаток до цього в ході судового розгляду під час з`ясування даних про особу судом встановлено, що ОСОБА_5 притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів щонайменше тричі і суд має право врахувати ці дані, що характеризують його особу.

Окрім цього, обвинувачений офіційно не працевлаштований, отже відсутні будь-які джерела доходу, що може спонукати його вчинення нових корисливих злочинів з метою забезпечення умов для свого існування.

Суду ніколи не подавалась інформація про наявні у обвинуваченого будь-яких сталих соціальних зв`язків.

Таким чином, у сукупності зазначені обставини свідчать про схильність обвинуваченого ОСОБА_5 до антисоціальної та небезпечної поведінки для вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що існують реальні та обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи поза межами місць попереднього ув`язнення, може вчинити нове кримінальне правопорушення. Отже, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає реальним, обґрунтованим та доведеним.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.

На переконання суду, з огляду на наведені обставини, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недостатнім для гарантування належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави за змістом приписів ч. 4 ст. 182 КПК суд, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року ОСОБА_5 було зменшено розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень.

Розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Таким чином, раніше визначений розмір застави має бути як мінімально передбачений процесуальним законом, залишений без зміни.

На підставі викладеного та враховуючи особу обвинуваченого, те що він ухилявся від явки до суду, перебував у розшуку, схильний до вчинення кримінальних правопорушень як раніше судима особа, яка вчинила новий тяжкий корисливий злочин невдовзі після ухвалення стосовно нього вироку, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

З огляду на викладене та керуючись статтями 177, 182, 183 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 діб до 14 вересня 2023 року включно.

Раніше визначений розмір застави залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1