ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/408/23 Справа № 712/8064/23 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.171 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря за участю прокурора адвоката користувача майнаОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2023 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001868, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001868 від 25.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, яке вилучене 04.08.2023 року, під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2023 року клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно задоволено.

Накладено арешт, на вилучені 04.08.2023 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , накопичувачі інформації, а саме:

накопичувач інформації «Samsung» об`ємом 1000 GB model ST1000LM024 (упакований до сейф-пакету PSP 1074866);

накопичувач інформації «HYPERX» об`ємом 240 GB SHFS37A/240G (упакований до сейф-пакету PSP 1074866);

накопичувач інформації «TOSHIBA» об`ємом 3 TB S/N Y9LLYPSAS 9VG (упакований до сейф-пакету PSP 3109652);

накопичувач інформації «SEAGATE» об`ємом 1 TB SN: Z9AXAVVP (упакований до сейф-пакету PSP 3109652);

накопичувач інформації «TOSHIBA» об`ємом 3 TB S/N 33TKDY5GSTZ6 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652); накопичувач інформації «WD» об`ємом 3 TB S/N WCC4N7VCZNU1 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652);

накопичувач інформації «Goodram» об`ємом 120 GB SN: GVC026514 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652);

накопичувач інформації «Apacer» об`ємом 120 GB P/N AP120GAS3406 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652).

Заборонено розпоряджатися та користуватися арештованим майном до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Задовольняючи вказане клопотання слідчий суддя виходив з того, що встановленні у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що майно зазначене в клопотанні, може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що згідно ч. 2 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту, як речового доказу з метою збереження.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді від 09.08.2023 року про арешт майна скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в ході обшуку за участю спеціаліста кіберполіції було повністю оглянуто вміст накопичувачів та встановлено відсутність будь яких відомостей, які б мали відношення до виготовлення, зберігання чи розповсюдження дитячої порнографії.

Слідчий, яким проводився обшук, здійснив вилучення накопичувачів інформації, які не мають відношення до виготовлення, зберігання та розповсюдження дитячої порнографії, чим вийшов за межі дозволу, наданого слідчим суддею в частині обсягу та мети даної слідчої дії.

Адвокат звертає увагу на те, що фактично обшук було проведено двічі. ОСОБА_8 було оголошено та вручено ухвалу про проведення обшуку, двічі складався протокол. При цьому, на розгляд слідчого судді до клопотання було надано другий протокол про проведення обшуку, який за змістом не відповідав ходу проведення обшуку.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, апелянт зазначає, що досліджені слідчим суддею документи, які були долучені до клопотання прокурора, не вказують на наявність в діях осіб кримінальних правопорушень, та не дають підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів шляхом їх арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень, зокрема арешт майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України). Крім того, згідно п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя зазначив, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

Також слідчий суддя встановивши обставини справи, врахувавши завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, з метою його схоронності, як речових доказів, призначення та проведення відповідних експертиз, та для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, встановлення істини у кримінальному провадженні, прийшов до висновку про накладення арешту на майно, яке перелічене в клопотанні прокурора.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Згідно з матеріалами судового провадження, слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області розслідується кримінальне провадження №0001868 від 25.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України.

04.08.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.07.2023 року (судова справа № 712/7637/23), проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено вісім накопичувачів інформації: накопичувач інформації «Samsung» об`ємом 1000 GB model ST1000LM024 (упакований до сейф-пакету PSP 1074866); накопичувач інформації «HYPERX» об`ємом 240 GB SHFS37A/240G (упакований до сейф-пакету PSP 1074866); накопичувач інформації «TOSHIBA» об`ємом 3 TB S/N Y9LLYPSAS 9VG (упакований до сейф-пакету PSP 3109652); накопичувач інформації «SEAGATE» об`ємом 1 TB SN: Z9AXAVVP (упакований до сейф-пакету PSP 3109652); накопичувач інформації «TOSHIBA» об`ємом 3 TB S/N 33TKDY5GSTZ6 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652); накопичувач інформації «WD» об`ємом 3 TB S/N WCC4N7VCZNU1 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652); накопичувач інформації «Goodram» об`ємом 120 GB SN: GVC026514 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652); накопичувач інформації «Apacer» об`ємом 120 GB P/N AP120GAS3406 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652).

Постановою старшого слідчого СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 04.08.2023 року накопичувач інформації «Samsung» об`ємом 1000 GB model ST1000LM024 (упакований до сейф-пакету PSP 1074866); накопичувач інформації «HYPERX» об`ємом 240 GB SHFS37A/240G (упакований до сейф-пакету PSP 1074866); накопичувач інформації «TOSHIBA» об`ємом 3 TB S/N Y9LLYPSAS 9VG (упакований до сейф-пакету PSP 3109652); накопичувач інформації «SEAGATE» об`ємом 1 TB SN: Z9AXAVVP (упакований до сейф-пакету PSP 3109652); накопичувач інформації «TOSHIBA» об`ємом 3 TB S/N 33TKDY5GSTZ6 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652); накопичувач інформації «WD» об`ємом 3 TB S/N WCC4N7VCZNU1 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652); накопичувач інформації «Goodram» об`ємом 120 GB SN: GVC026514 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652); накопичувач інформації «Apacer» об`ємом 120 GB P/N AP120GAS3406 (упакований до сейф-пакету PSP 3109652) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001868.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що вказане майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, було об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом, тобто є речовими доказами.

Крім того, носії інформації мають великий об`єм даних, деякі файли могли бути видалені та підлягають відновленню, для чого потрібен додатковий час.

У зв`язку з чим, постановою слідчого від 04.08.2023 року вказані об`єкти, які підлягають арешту, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду дотримався зазначених вимог закону.

Так, задовольняючи дане клопотання, внесене в межах даного кримінального провадження слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вказане в клопотанні майно підлягає арешту з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами у межах кримінального провадження № 0001868 від 25.05.2023 року та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. При цьому перевірено наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним, з метою забезпечення збереження речових доказів врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову слідчого від 04 серпня 2023 року про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, надані матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено, відповідно, доводи представника власника майна про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 171, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001868, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3