Справа №766/568/23
УХВАЛА

про застосування строку дії запобіжного заходу

30.06.2023 м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001153 від 12.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відносно:

підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,-

в с т а н о в и в:

28.06.2023 до Херсонського міського суд Херсонської області надійшло клопотання слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001153 від 12.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 28.06.2023 для розгляду клопотання визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

1.Доводи клопотання

У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 року указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України на 30 діб та який 20.03.2022 Законом України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-ІХ (реєстр.№7168) продовжено на 30 діб до 25.04.2022 та в подальшому неодноразово продовжено. Закон України №3058-ІХ (раніше законопроект №9260) «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації». Згідно з ним строк проведення загальної мобілізації продовжується з 20.05.2023 року на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.06.2023 року близько 11-00 год., усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на відкрите протиправне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотиві, умисно, діючи в умовах воєнного стану та цілком усвідомлюючи цю обставину, яка суттєво підвищувала суспільну небезпечність його діяння, відкрито для оточуючих, без застосування насилля та погроз, знаходячись на розі вулиць І.Куліка та вул.Миру в м.Херсоні, де в присутності свідка ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 , витягнув з лівої руки потерпілої грошові кошти в сумі 500 гривень однією купюрою, після чого покинув місце вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

26.06.2023 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, обґрунтованість якої підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, зокрема за ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Органом досудового розслідування встановлено наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, у зв`язку із неминучістю призначення покарання, вплив на потерпілу і свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. З урахування обсягу зібраних доказів, репутації підозрюваного та відсутності міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи, вбачаються підстави для обрання саме запобіжного заходу у виді «тримання під вартою».

2. Позиції сторін у судовому засіданні.

Слідчий під час судового розгляду клопотання зазначив про існування, обґрунтованого ним ризику, просив застосувати саме тримання під вартою, оскільки саме вказаний запобіжний захід зможе гарантувати належну поведінку обвинуваченого протягом проведення досудового розслідування, зважаючи на доводи викладені в клопотанні.

Прокурор під час судового розгляду клопотання підтримав, просив суд його задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Підозрюваний та захисник просили суд не застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, звернувши увагу слідчого судді на наявність постійного зареєстрованого місця проживання. Підозрюваний просив врахувати, що свою вину визнає повністю і в подальшому зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки належним чином.

3. Оцінка та висновки слідчого судді

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Оскільки запобіжний захід може застосовуватися лише щодо підозрюваного, слідчому судді належить перевірити обставини набуття особою процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

3.1. Щодо набуття процесуального статусу підозрюваного

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Із матеріалів клопотання вбачається, що кримінальне провадження №0001153 від 12.06.2023 року було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_8

26.06.2023 року у межах вищезазначеного кримінального провадження складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке того ж дня вручено підозрюваному ОСОБА_5 .

Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_5 має у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного, а тому щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.2. Щодо наявності обґрунтованої підозри

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Із аналізу практики Європейського суду з прав людини можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»:

- існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення;

- факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність;

- обґрунтованість підозри не може встановлюватися inabstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні;

- стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

У судовому засіданні слідчим суддею досліджені, документи, які долучені до клопотання, з метою встановлення причетності/непричетності ОСОБА_5 до злочину, у вчиненні якого він підозрюється, які у сукупності формують у слідчого судді внутрішнє переконання щодо причетності ОСОБА_5 до злочину у вчиненні якого він підозрюється органом досудового розслідування.

Наданих до клопотання документів, на цій стадії достатньо для того, щоб дійти висновку про те, що дійсно могли мати місце обставини, про які зазначає орган досудового розслідування і що до їх вчинення може бути причетний саме ОСОБА_5 . Таким чином висновки органу досудового розслідування не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 злочину за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

3.3. Щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, на обґрунтування якого слідчий посилається на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 . Крім того посилається на існування ризику незаконного впливу на потерпілу і свідків, без зазначення обґрунтувань. І посилається на існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, на обґрунтування якого слідчий посилається на відсутність роботи та соціальних зв`язків.

Оцінюючи доводи щодо існування зазначеного ризику слідчий суддя виходить із такого. Слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 зможе переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відсутності роботи та соціальних зв`язків у нього. Так злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

3.4. З`ясування можливості застосування запобіжного заходу, який зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. ч. 6, 7 статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи факт доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та ризиків, передбачених п. 1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України). Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців (ч. 6 ст. 181 КПК України).

Враховуючи відомості про особу ОСОБА_5 , який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, не одружений, хоча офіційно не працевлаштований, проте має постійне зареєстроване місце проживання, слідчий суддя вважає, що за таких умов можливим є застосування домашнього арешту у певний час доби, якого буде достатньо для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки такий запобіжний захід дасть можливість уникнути встановленого ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

3.5. Щодо обов`язків, що визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України, які належить покласти на підозрюваного у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

У зв`язку із доведенням прокурором існування вищезазначених ризиків слідчий суддя вважає за необхідне покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Покладення таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання існуючому ризику та ефективності здійснення кримінального провадження. Покладення на підозрюваного саме таких обов`язків дає можливість органу досудового розслідування здійснювати контроль за його належною процесуальною поведінкою.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

За наведених вище обставин клопотання слідчого належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 183,186, 193,194,196,197 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001153 від 12.06.2023 року залишити без задоволення .

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - домашній арешт, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 18:00 години до 6:00 години наступного дня, строком 60 днів терміном до 28 серпня 2023 року включно та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 28.08.2023 року також наступні процесуальні обов`язки:

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатись із м.Херсона без дозволу слідчого, прокурора;

-прибувати до слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 або до іншого слідчого, включеного до складу слідчої групи в даному кримінальному провадженні, із періодичністю раз на тиждень щосереди, починаючи з 30.06.2023 у період часу з 10 до 16 години.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що працівники органів внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в його житло, вимагати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Покладені обов`язки довести до відома ОСОБА_5 , під розпис та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії даної ухвали до 28.08.2023р. включно, по закінченню якого дана ухвала припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим, крім випадку його продовження у встановленому законом порядку.

Контроль за виконанням домашнього арешту покладається на слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1