В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/3116/23

Провадження № 1-кп/0285/466/23

20 червня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лопатичі, Олевського району Житомирської області, громадянин України, одружений, освіта середня, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, з 25.02.2022 року призначений на посаду стрільця-санітара 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Достовірно знаючи, що по всій території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан строком на 30 діб, у подальшому дію воєнного стану продовжено, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів - з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 12.12.2022, близько 12:00 год. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалась за адресою, зазначеною в обвинувальному акті (поширення якої заборонено законом в умовах воєнного стану), та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 12.05.2023, коли прибув до Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, чим закінчив вчинення злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, висловив каяття. Суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Визнав, що будучи військовослужбовцем 12.12.2022 самовільно залишив військову частину та виїхав до місця свого проживання, де займався побутовими справами. З посадовими особами військової частини зв`язок не підтримував.

Приймаючи до уваги повне визнання ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує сукупність вищезазначених обставин, тривалість вчиненого правопорушення та його тяжкість, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, за місцем служби характеризується негативно, одружений, захворювань, які б перешкоджали відбуванню покарання не має.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки не вбачає підстав для переходу до іншого, більш м`якого покарання.

Разом з тим, суд враховує відсутність тяжких наслідків від вчиненого правопорушення та приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення).

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Відповідно до положень частини 1 ст. 76 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався, необхідність у його обранні не вбачається.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення злочину) звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1