Справа № 576/1335/19
Провадження № 1-кп/576/13/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 , його захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів кримінальне провадження за № 0000055 від 26.01.2019 р. про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Середина-Буда Сумської області, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працює водієм монастиря «Глинська пустинь», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

встановив:

У відповідності до обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням (т.3 а.с.152-154), ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 26.01.2019 р. близько 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_1 , рухався по 145 км автодороги Р-65 «Миколаївка-Глухів-Катеринівка» від міста Глухів Сумської області в напрямку с. Заруцьке Глухівського району Сумської області.

Рухаючись по вказаній автодорозі та перебуваючи в районі опори лінії електромережі № 61, ОСОБА_5 зневажив безпекою дорожнього руху, проявив неуважність і не впевнившись у безпечності рухався з виїздом на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2106, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху та в даній дорожній ситуації не мав технічної можливості попередити зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ-2106, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 та його пасажир ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень померли.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 7 від 20.03.2019 смерть ОСОБА_7 наступила в результаті сполученої тупої травми декількох ділянок тіла: голови, тулубу, верхніх і нижніх кінцівок (політравма, автотравма), яка в своєму перебігу ускладнилась розвитком травматичного шоку.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 9 від 20.03.2019 смерть пасажира зазначеного автомобіля ОСОБА_8 наступила в результаті сполученої тупої травми голови та шиї (автотравми), яка в своєму перебігу ускладнилась розвитком набряку та стиснення мозку.

Відповідно до зібраних у кримінальному провадженні доказів та висновків судово-автотехнічної експертизи № 19/119/9-1-58е від 26.03.2019 та комплексної транспортно- трасологічної та автотехнічної експертизи № 9022/13175 від 21.06.2019 ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України, передбачених пунктами:

1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення зазначених вимог пунктів Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та наслідками, що настали.

Дії водія ОСОБА_5 щодо порушення ПДР України умисні, форма вини до наслідків, що настали, - необережна (злочинна самовпевненість).

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнав та показав про наступне. 26.01.2019 р. близько 8 години 30 хвилин він на автомобілі Volkswagen Transporter поїхав на роботу до монастиря ОСОБА_9 . День був морозний. Перед цим кілька днів ішов сніг. Дорога, по якій їхав, була добре відома. По ній їздив майже кожного дня. Коли виїхав за місто, то побачив, що дорога не розчищена, на узбіччях утворилися снігові намети, дорожньої розмітки видно не було. Їхав зі швидкістю близько 50 км/год, ближче до правого узбіччя. На відстані приблизно 300 м побачив автомобіль ВАЗ, який рухався назустріч. Швидкість зустрічного автомобіля визначити не зміг. Думав, що вони спокійно роз`їдуться, оскільки візуально бачив, що ширина дороги дозволяла витримати безпечний інтервал. Однак при зближенні відчув сильний удар в переднє ліве колесо автомобіля, почув сильний хлопок. Автомобіль зі скреготом рухався далі, спочатку прямо, потім його розвернуло у зустрічному напрямку. Коли автомобіль зупинився, він вийшов, озирнувся та побіг до автомобіля ВАЗ 2106. За кермом побачив чоловіка, який сидів зігнувшись. На пасажирському сидінні була жінка без свідомості, тяжко дихала. Щоб не втрачати часу, зателефонував дружині, попрохав, щоб викликала швидку допомогу. Потім витягнув чоловіка з автомобіля, поклав його на асфальт, щось підклав під голову та вкрив. Повернувся до жінки, оглянув її. Із машини побоявся діставати. Потім приїхала швидка допомога та поліція. Зазначає, що він не намагається перекласти свою провину на іншого водія, проте те в чому його обвинувачують, а саме порушенні пунктів 1.2 та 10.1 ПДР, він не робив, оскільки не виїздив на зустрічну смугу руху.

На доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, сторона обвинувачення посилалась на свідчення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_10 у суді показав, що 26.01.2019 р. у суботу він близько 8-ї години ранку їхав на своїй машині на полювання до с. Соснівка. У цей час йшов морозний дощ, був гололід, узбіччя засипані снігом. Розмітки видно не було. Проїзна частина була дуже вузька. Він їхав зі швидкістю кілометрів 40 на годину, а то й більше. Коли проїхав с. Іванівка, то побачив ДТП та зупинився. Вийшовши з машини він побачив ВАЗ 2106, який був розташований на своїй полосі задньою частиною до поля, поперек дороги. Далі, метрів через 50-70 мікроавтобус Фольксваген. Він підійшов до автомобіля ВАЗ і побачив там на пасажирському сидінні непритомну жінку. А з іншого боку чоловік «качався» по проїжджій частині, стогнав. Свідок викликав швидку та поліцію, і до їх приїзду залишався на місці події.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що 26.01.2019 р. будучи слідчим виїжджав на місце ДТП, що відбулось на ділянці автодороги Р-65 «Миколаївка-Глухів-Катеринівка». Спочатку він провів перший огляд та склав схему, до якої заніс усі проведені ним особисто заміри. На момент огляду місця події було зафіксовано, що обидва транспортних засоби були на місці. Постраждалих забрала швидка, а обвинувачений був на місці. Дорожнє покриття було обледеніле. Дорожня розмітка була нанесена, але вона була слабо виражена. Слідів на дорожньому покритті не було, тому не зафіксовано в протоколі. Були зафіксовані уламки, які були розсипані по всій проїзній частині, але була і основна їх концентрація у виді еліпсу. Виміри ширини дороги, проїжджої частини, узбіччя робили, все зафіксовано в протоколі. Пізніше, він провів додатковий огляд місця події. Причиною додаткового огляду було більш ретельніше оглянути місце події.

Клопотання про допит будь-яких інших свідків сторона обвинувачення не заявляла.

Судом також були досліджені надані стороною обвинувачення наступні письмові докази.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 26.01.2019 р. зі схемою до нього, у якому зафіксована обстановка на місці ДТП. Зокрема, у протоколі зазначено, що місцем ДТП є 145 км автодороги Р-65. Покриття асфальтобетонне, на момент огляду обледеніле, по краях проїзної частини мається сніговий накат. Узбіччя засніжені, з обох боків мається сніговий вал висотою 0,7 м. Загальна ширина дорожнього покриття складає 6,6 м. На схемі зазначено, що ширина використовуваної проїзної частини складає 4,7 м. На проїзній частині наявна горизонтальна дорожня розмітка 1.5. На схемі позначено, що найбільша концентрація уламків у вигляді скла, полімерного матеріалу має ширину 6,8 м і лівий край знаходиться на відстані 0,3 м від осьової лінії (т.1 а.с.76-80).

Протокол огляду місця події від 26.01.2019 р. з фототаблицею, до якого занесені результати додаткового огляду місця ДТП. Зокрема, зазначено, що дорожнє покриття засніжене після снігопаду, оброблене протиожеледними матеріалами, мокре. Під шаром снігу на дорожньому покритті мається дорожня розмітка 1.5 білого кольору (осьова лінія), яка візуально не проглядається (т.1 а.с.81-96).

Висновок експерта № 7 від 20.03.2019 р., згідно якого смерть ОСОБА_7 настала в результаті сполученої тупої травми декількох ділянок тіла: голови, тулубу, верхніх і нижніх кінцівок (політравми/автотравми), яка в своєму перебігу ускладнилася розвитком травматичного шоку. Виявлені тілесні ушкодження є прижиттєвими. Виникли в короткий проміжок часу внаслідок дії тупих предметів та тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, могли виникнути при умовах дорожньо-транспортної пригоди, мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті потерпілого. Комплекс ушкоджень на тілі ОСОБА_7 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Синці та садна - ознаки легких тілесних ушкоджень. На момент смерті ОСОБА_7 був тверезим. Його смерть настала в реанімаційному відділенні 26.01.2019 р. о 13-07 год. (т.1 а.с.99-101).

Висновок експерта № 9 від 20.03.2019 р., згідно якого смерть ОСОБА_8 наступила в результаті сполученої тупої травми голови та шиї (автотравми), яка в своєму перебігу ускладнилася розвитком набряку та стиснення мозку. Виявлені тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих предметів та тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Характер та локалізація виявлених ушкоджень не виключає можливості їхнього утворення за умов описаної ДТП. Смерть ОСОБА_8 настала в реанімаційному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.107-109).

Висновок експерта № 19/119/9-1/39е від 28.02.2019 р., згідно якого на момент огляду робочої гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля ВАЗ-2106, н.з. НОМЕР_2 , встановлено, що робоча гальмівна система знаходиться в несправному та непрацездатному стані через розрив гальмівного шлангу лівого переднього колеса, пошкодження кришки розширювального бачка головного гальмівного циліндра та відсутність регулятора гальмівних сил. Рульове керування знаходиться у технічно несправному та непрацездатному стані за рахунок від`єднання лівої рульової тяги від сошки, деформації середньої рульової тяги, наявності деформацій рульового колеса та зміщення рульової колонки. Ходова частина знаходиться у технічно несправному та непрацездатному стані за рахунок відриву лівого переднього колеса, наявності крізних пошкоджень боковини шини і механічних пошкоджень диску даного колеса, пошкодження елементів передньої підвіски та значних пошкоджень передньої лівої частини кузова автомобіля. Виявлена технічна несправність робочої гальмівної системи у вигляді відсутності регулятора гальмівних сил виникла в ході експлуатації транспортного засобу під час проведення ремонтно-відновлювальних робіт до ДТП. Інші несправності носять аварійний характер утворення та характерні для виникнення під час ДТП (т.1 а.с.114-124).

Висновок експерта № 19/119/9-1/38е від 27.02.2019 р., згідно якого на момент огляду систем автомобіля Volkswagen Transporter, н.з. НОМЕР_3 , в робочій гальмівній системі несправностей не виявлено. Рульове керування знаходиться в несправному та непрацездатному стані, що зумовлено роз`єднаним станом поворотного кулака та поперечного важелю підвіски переднього лівого колеса. Ходова частина знаходиться у технічно несправному та непрацездатному стані. Всі ці несправності носять аварійний характер утворення та характерні для виникнення під час ДТП (т.1 а.с.127-138).

Висновок експерта № 19/119/9-1/40е від 12.03.2019 р., у якому зазначено, що зафіксована в протоколі огляду місця події від 26.01.2019 р. та схемі до нього слідова картина характерна для розташування місця зіткнення автомобіля Volkswagen Transporter, н.з. НОМЕР_3 , та автомобіля ВАЗ-2106, н.з. НОМЕР_2 , на проїзній частині автодороги в зоні осипання найбільшої концентрації уламків частин транспортних засобів, ближче до кінцевого положення автомобіля ВАЗ-2106. Більш точно визначити місце зіткнення транспортних засобів експертним шляхом не видається можливим, оскільки зафіксована в ході огляду місця події слідова картина не містить в собі достатньої кількості інформативних ознак. Кут між повздовжніми осями автомобіля Volkswagen Transporter, н.з. НОМЕР_3 , та автомобіля ВАЗ-2106, н.з. НОМЕР_2 , на момент їх первинного контакту складав близько 180 градусів (т.1 а.с.141-156).

Протокол проведення слідчого експерименту від 21.02.2019 р., за участю свідка ОСОБА_5 , в ході якого останній показав безпосередньо на місці події, що рухався прямолінійно по своїй смузі руху, правий габарит на відстані 2,4 м від розділювальної смуги. Коли передня частина його автомобіля знаходилась на відстані 133,3 м від орієнтиру (опора ЛЕП № 61), виявив зустрічний автомобіль ВАЗ-2106, який рухався по своїй смузі руху на відстані близько 400 метрів, після чого почав зміщуватись правіше. Коли його автомобіль знаходився на відстані 57,4 м від орієнтиру, правий габарит 2,8 м від розділювальної смуги, то автомобіль ВАЗ-2106 знаходився на відстані 116,8 м від орієнтиру та 0,1 м від лівого габариту до розділювальної смуги, тобто частково на зустрічній смузі. Із зазначеного положення перестав спостерігати за автомобілем ВАЗ, вся увага була привернута до правого краю проїзної частини, щоб не з`їхати з дороги. Показав положення його автомобіля на момент зіткнення - передня частина автомобіля знаходилась на відстані 9,3 м від орієнтиру та 0,9 м від лівого габариту до розділювальної смуги. За результатом слідчого експерименту складено схему (т.1 а.с.157-159).

Висновок судової автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/58е від 26.03.2019 р., у якому зазначено, що на момент проведення експертного дослідження відсутні технічно спроможні дані стосовно розташування місця зіткнення транспортних засобів у вигляді геометричної точки. Тому технічна можливість запобігти зіткненню і оцінка дій кожного водія здійснена експертом за двома можливими варіантами відносно розташування місця зіткнення в поперечній площині дороги та які мають граничні значення, але не протирічать висновку транспортно-трасологічної експертизи № 19/119/9-1/40е:

Варіант № 1: місце зіткнення транспортних засобів розташоване біля лівого краю зони обсипання найбільшої концентрації уламків частин транспортних засобів (по напрямку руху автомобіля ВАЗ 2106) на відстані 0,3 м від розділювальної смуги.

За вказаним варіантом водій автомобіля Volkswagen в даній дорожній ситуації повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 13.1, 13.3 ПДР, мав технічну можливість запобігти події виконанням вимог вказаних пунктів ПДР. В його діях з технічної точки зору маються невідповідності вимогам п.п. 13.1, 13.3 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку із подією.

Водій автомобіля ВАЗ в даній дорожній ситуації повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 13.1, 13.3 ПДР, мав технічну можливість запобігти події виконанням вимог вказаних пунктів ПДР. В його діях з технічної точки зору маються невідповідності вимогам п.п. 13.1, 13.3, 31.4.1 (а) ПДР, з яких невідповідності вимогам пунктів 13.1, 13.3 ПДР знаходяться в причинному зв`язку із подією.

Варіант № 2: місце зіткнення транспортних засобів розташоване на відстані 1,6м від правого краю використовуваної проїзної частини (габаритна ширина автомобіля ВАЗ-2106, що відповідає максимально крайньому положенню автомобіля від правого краю використовуваної проїзної частини по напрямку руху автомобіля ВАЗ-2106).

За таким варіантом події водій автомобіля Volkswagen в даній дорожній ситуації повинен був діяти відповідно до вимог п. 11.3 ПДР, мав технічну можливість запобігти події виконанням вказаного п. 11.3 ПДР. В діях водія автомобіля Volkswagen з технічної точки зору мається невідповідність вимогам пункту 11.3 ПДР України, яка знаходиться в причинному зв`язку з подією.

Водій автомобіля ВАЗ в даній дорожній ситуації повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР, не мав технічної можливість запобігти зіткненню транспортних засобів. В діях водія автомобіля ВАЗ мається невідповідність вимогам п. 31.4.1 (а) ПДР, яка не знаходиться в причинному зв`язку з подією, оскільки не впливала на її розвиток (т.1 а.с.169-174).

Висновок комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 9022/13175 від 21.06.2019 р., відповідно до якого місце зіткнення автомобіля Volkswagen Transporter та автомобіля ВАЗ 2106 знаходилось в районі утворення найбільшої концентрації уламків частин даних транспортних засобів на стороні проїзної частини, по якій рухався автомобіль ВАЗ 2106. В момент зіткнення автомобіль ВАЗ 2106 повністю знаходився на своїй смузі руху, а автомобіль Volkswagen Transporter рухався із заїздом на зустрічну смугу проїзної частини. По причині, вказаній у дослідницькій частині висновку (через відсутність у схемі слідів руху транспортних засобів до моменту контакту), встановити розташування місця зіткнення автомобіля Volkswagen Transporter та автомобіля ВАЗ 2106, з розмірними характеристиками відносно меж проїзної частини дороги, експертним шляхом неможливо. Показання водія автомобіля Volkswagen Transporter ОСОБА_5 відносно розташування місця зіткнення транспортних засобів, а також відносно механізму виникнення даної ДТП з технічної точки зору є неспроможними.

В дорожньо-транспортній ситуації, що склалася, водій автомобіля Volkswagen Transporter ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 1.2 та п. 10.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації технічна можливість попередити зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106 для водія автомобіля Volkswagen Transporter ОСОБА_5 визначалася виконанням вимог п. 1.2 та п. 10.1 ПДР України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 1.2, п. 10.1 ПДР України та знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Водій автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР України. В даній дорожній ситуації технічна можливість попередити зіткнення транспортних засобів не визначалася односторонніми діями ОСОБА_7 , а цілком залежала від дій водія автомобіля Volkswagen. В діях водія автомобіля ВАЗ 2106 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (т.1 а.с.177-183).

Крім того, сторона обвинувачення послалась й на пояснення експертів, які, кожен окремо, пояснювали про правильність своїх висновків.

Сторона захисту на підтвердження невинуватості обвинуваченого послалась на наступні докази.

Висновок судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 26187/20-52/4940/21-52 від 09.02.2021 р., відповідно до якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля Фольксваген з технічної точки зору при виникненні небезпеки для його руху мав діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР.

У момент зіткнення колеса автомобіля ВАЗ знаходились на відстані 2,3 м від валу снігу та на відстані 1,5 м від накату снігу на стороні (смузі) руху дороги, що має напрямок до с. Катеринівка (смуга руху автомобіля Фольксваген). Взаємне розташування автомобілів ВАЗ та Фольксваген в момент їх первинного контакту відносно елементів автодороги Р-65 було таким, при якому автомобіль Фольксваген знаходився в межах смуги руху в напрямку с. Катеринівка, а автомобіль ВАЗ частково (лівими колесами) перебував на зустрічній смузі (стороні) руху, а частково на смузі руху в напрямку м. Глухова.

При даній контактній взаємодії автомобілів виникають крутні моменти, які спричиняють обертання кузовів цих автомобілів в напрямку проти ходу годинникової стрілки з наступним переміщенням центрів мас в напрямку їх руху до зіткнення, до якої додається тангенсійна (поперечна) складова силового навантаження. При цьому обертання автомобіля ВАЗ в процесі післяконтактного переміщення відбувається з більшою кутовою швидкістю (більш інтенсивно) за рахунок домінуючої енергетичної (силової) дії автомобіля Фольксваген через більшу масу та конструктивну міцність кузова.

При встановленому блокуючому, зустрічному позацентровому характері зіткнення автомобілів відбувається інтенсивне поперечне зміщення автомобіля ВАЗ (менша маса і енергія) від точки зіткнення до правого узбіччя по напрямку його руху і обертання навколо вертикальної осі, після завершення якого передня частина цього автомобіля залишається в межах смуги руху в напрямку до м. Глухова. При цьому віялове розсипання уламків автомобілів відбувається в напрямку переміщення автомобіля Фольксваген з екрануванням цим автомобілем розльоту уламків, і при цьому автомобіль ВАЗ отримав більший крутний момент і більшу кутову швидкість обертання його кузова, за рахунок чого утворилось розсіювання уламків у вигляді геометричної фігури овалу (еліпсу) в межах смуги руху в напрямку до м. Глухова (смуги руху автомобіля ВАЗ).

Траєкторія руху автомобілів в процесі їх безпосереднього зближення близька до прямолінійної і близька до паралельної відносно осі дороги, а після зіткнення автомобіль ВАЗ було відкинуто до правого узбіччя (відносно напрямку руху) та розвернуто впоперек до осі дороги, а автомобіль Фольксваген продовжив рух вперед з відхиленням траєкторії руху ліворуч (відносно свого напрямку руху перед ДТП).

У момент зіткнення праві колеса автомобіля Фольксваген знаходились на краю снігового накату та на відстані 0,8 м від снігового валу на стороні дороги, що має напрямок до с. Катеринівка (смуга руху автомобіля Фольксваген).

У даній дорожній обстановці водій автомобіля Фольксваген своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ, діями, передбаченими у вимогах ПДР, з технічної точки зору при виникненні небезпеки для його руху мав діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР. В його діях не вбачається невідповідності вимогам ПДР з технічної точки зору, у тому числі вимогам п. 12.3 ПДР, які є стосовні конкретних обставин даної пригоди. Причинний зв`язок між діями водія автомобіля Фольксваген і виникненням даної події ДТП - відсутній.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_7 з технічної точки зору мав виконувати вимоги п.п. 11.3, 13.3 ПДР. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п. 11.3, 13.3 ПДР. В причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_7 , які не відповідають вимогам п.п. 11.3, 13.3 ПДР. Вказаний водій мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання вимог п.п. 11.3, 13.3 ПДР. В причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_7 , які не відповідають вимогам п.п. 11.3, 13.3 ПДР (т.2 а.с.118-130).

Суд, дослідивши і оцінивши представлені сторонами докази, приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Отже, сторона обвинувачення має довести обставини, на яких ґрунтується обвинувачення, поза розумним сумнівом.

Верховний Суд неодноразово та послідовно робив висновки про цей стандарт переконання. Зокрема, у постановах від 12.06.2018 р. по справі № 712/13361/15 та від 29.11.2022 р. по справі № 693/1546/14-к зазначено про наступне.

Стандарт переконання поза розумним сумнівом означає, що обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Вирішуючи питання про доведеність обвинувачення за вказаним стандартом переконання поза розумним сумнівом, суд виходить із наступного.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.08.2019 р. по справі № 682/956/17 зазначила, що диспозиція ст. 286 КК сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причиновому зв`язку.

Також, Верховний Суд послідовно зазначав, що суди зобов`язані ретельно з`ясовувати: 1) у чому саме полягали названі у цій статті порушення; 2) які норми правил безпеки дорожнього руху не додержано; 3) чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками (постанови від 13.02.2020 р. по справі № 576/195/18, від 16.03.2023 р. по справі № 711/7104/20, тощо).

Повертаючись до обставин цієї справи, сторона обвинувачення доводила, що ДТП сталась з вини ОСОБА_5 , який виїхав на зустрічну смугу руху та допустив порушення вимог пунктів 1.2, 10.1 Правил дорожнього руху, і порушення цих пунктів Правил знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та наслідками, що настали.

Вказані пункти Правил дорожнього руху, передбачають таке:

1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Сторона захисту, у свою чергу, доводила, що ОСОБА_5 рухався виключно по своїй смузі руху. Крім того, сторона захисту аргументувала й тим, що у будь-якому випадку ОСОБА_5 не міг порушити вимоги пунктів 1.2, 10.1 Правил дорожнього руху, оскільки матеріалами справи стверджується, що безпосередньо перед зіткненням обвинувачений не починав рух, не перестроювався та не змінював напрямку руху, а автомобілі перед зіткненням рухались прямолінійно, що підтверджено висновком транспортно-трасологічної експертизи.

На підтвердження своєї версії, сторона обвинувачення послалась на висновок комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 9022/13175 від 21.06.19 р. (т.1 а.с.177-183).

У цьому висновку експерт вказав, що не було інформативних ознак, таких як сліди коліс до моменту удару, сліди на дорожньому покритті від кузову або пошкоджених деталей підвіски, ходової та інших частин транспортних засобів після взаємодії, які б дозволяли достатньо точно встановити місце зіткнення транспортних засобів.

Однак, експерт також вказав, що після зіткнення транспортних засобів на проїзній частині дороги зазвичай залишаються уламки деталей автомобіля, місце розташування яких частіше за все може свідчити про ділянку (смугу руху), на якій відбулася ДТП, але не про точку (місце) зіткнення, оскільки в залежності різних чинників (швидкість руху транспортних засобів, кути, під яким знаходились транспортні засоби, тощо), ці уламки можуть переміщуватись на значні відстані від безпосереднього місця (точки) удару.

Тому експерт прийняв до уваги геометричне розташування найбільшої концентрації уламків частин транспортних засобів та прийшов до висновку про те, що місце зіткнення автомобілів знаходилось в районі утворення вказаної найбільшої концентрації уламків частин транспортних засобів на стороні проїзної частини, по якій рухався автомобіль ВАЗ 2106. При цьому в момент зіткнення автомобіль ВАЗ 2106 повністю знаходився на своїй смузі руху, а автомобіль Volkswagen Transporter рухався із заїздом на зустрічну смугу проїзної частини.

Схематично граничне розташування транспортних засобів в момент зіткнення експерт відобразив у схемі. Зокрема, граничне розташування транспортних засобів в момент зіткнення співпадало із лівим краєм найбільшої концентрації уламків, тобто на відстані 0,3 м від лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху на смузі проїзної частини автомобіля ВАЗ 2106 (т.1 а.с.183).

У контексті порушень із технічної точки зору пунктів 1.2, 10.1 Правил дорожнього руху, як і цьому висновку, так і судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_12 пояснював, що водій порушив вимоги цих Правил, так як здійснив заїзд на зустрічну смугу руху, що й стало причиною ДТП.

Оцінивши та проаналізувавши цей висновок експерта у сукупності із іншими доказами у справі, суд зазначає про наступне.

У судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_12 пояснював, що висновки про заїзд водія автомобіля Volkswagen на зустрічну смугу на 0,3 м він зробив з урахуванням того, що горизонтальна дорожня розмітка 1.1 Правил дорожнього руху, яка була нанесена на схему - добре проглядається. Крім того, він пояснив, що якщо виходити із того, що така розмітка не проглядається і візуально не сприймається водіями, то його висновки були б звичайно іншими.

У той же час, у протоколі огляду від 26.01.2019 р. зазначено, що на місці ДТП, покриття асфальтобетонне, на момент огляду обледеніле, по краях проїзної частини мається сніговий накат. На проїзній частині наявна горизонтальна дорожня розмітка 1.5 білого кольору (т.1 а.с.76).

У протоколі додаткового огляду від 26.01.2019 р. зазначено більш конкретизовано, що дорожнє покриття засніжене після снігопаду, оброблене протиожеледними матеріалами, мокре. Під шаром снігу на дорожньому покритті мається дорожня розмітка 1.5 білого кольору, яка візуально не проглядається. Це також підтверджується й фотографіями доданими до цього протоколу (т.1 а.с.81-96).

Допитаний у судовому засіданні слідчий ОСОБА_11 також підтвердив ту обставину, що дорожня розмітка була, але її було погано видно.

Свідок ОСОБА_10 , який їхав цією ж дорогою приблизно у цей же час, вказав, що дорожньої розмітки не було видно.

Крім того, у вихідних даних для проведення вищезазначеної експертизи слідчий також зазначив, що дорожня розмітка 1.1 Правил дорожнього руху слабо виражена, яку водій у процесі руху візуально не сприймає (т.1 а.с.160-161).

Враховуючи ту обставину, що у місці, де сталась ДТП, розділювальна смуга була слабо виражена і водіями не сприймалась, а межі проїзної частини не проглядалися із-за снігу, то водії відповідно до вимог пункту 11.1 Правил дорожнього руху, самостійно мали визначати кількість смуг на проїзній частині з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Враховуючи ширину використовуваної проїзної частини у місці ДТП, яка як зазначено на схемі складає 4,7 м. (2.1+2.6 м), то ширина використовуваної проїзної частини для кожного водія, з урахуванням пункту 11.1 Правил дорожнього руху, складала 2,35 м.

Таким чином, лівий край найбільшої концентрації уламків знаходиться в районі середини ширини використовуваної проїзної частини (як зазначено на схемі 2,3 м від правого краю використовуваної проїзної частини).

Оскільки відповідно до висновку експерта та його пояснень, які він надав у судовому засіданні, граничне розташування транспортних засобів в момент зіткнення співпадало із лівим краєм найбільшої концентрації уламків, то за логікою експертизи, з урахуванням зазначених вище обставин, граничне розташування транспортних засобів в момент зіткнення могло бути в районі умовної лінії середини ширини використовуваної проїзної частини, тобто без заїзду на зустрічну смугу будь-ким із водіїв.

За наведених обставин, висновок експерта № 9022/13175 від 21.06.19 р. не є переконливим доказом того, що обвинувачений допустив порушення вимог пунктів 1.2, 10.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та наслідками, що настали.

Висновки експертів № 19/119/9-1/40е від 12.03.2019 р. та № 19/119/9-1/58е від 26.03.2019 р. також не доводять того факту, що ОСОБА_5 допустив порушення вимог пунктів 1.2, 10.1 Правил дорожнього руху, оскільки у цих висновках йдеться про декілька варіантів технічного аналізу дорожньої ситуації і жоден із них не вказує на порушення з технічної точки зору ОСОБА_5 пунктів 1.2, 10.1 Правил дорожнього руху.

Крім того, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на важливість з`ясування механізму ДТП, як способу вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК, зазначаючи про те, що відсутність у вироку такого механізму є істотним порушенням кримінального процесуально закону. Під механізмом дорожньо-транспортної пригоди розуміють систему часових, динамічних та інших зв`язків окремих етапів, обставин і чинників, що формують сліди на взаємодіючих об`єктах під час розвитку дорожньо-транспортної події. Механізм ДТП складається із процесу, який можна розділити на три етапи, зближення з перешкодою, безпосередня взаємодія та розміщення після взаємодії. З`ясування умов та наслідків протікання цих процесів відіграє важливу роль у встановленні винуватості особи (постанови від 13.02.2020 р. по справі № 576/195/18, від 12.11.2019 р. по справі № 234/14062/16-к, тощо).

Повертаючись до обставин цієї справи, суд звертає увагу на те, що жоден із наданих стороною обвинувачення висновків експертів не пояснює механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, як слідує із висновків експертів, що надала сторона обвинувачення, перед експертами не ставилось на вирішення питання щодо механізму ДТП.

З пояснень експертів, які вони надали у судовому засіданні, також слідує, що перед ними не ставилось питання про з`ясування механізму ДТП.

Отже, стороною обвинувачення не було під час досудового розслідування з`ясовано механізму ДТП. Крім того, навіть під час судового розгляду заявляючи клопотання про експертизу, сторона обвинувачення також не ставила питань власне щодо механізму ДТП.

Водночас, під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту була призначена експертиза на вирішення, якої було поставлено питання про з`ясування механізму ДТП.

У висновку експерта № 26187/20-52/4940/21-52 від 09.02.2021 р., як і попередніх висновках, що були надані стороною обвинувачення, зазначалось про відсутність інформативних ознак, які б дозволяли достатньо точно встановити місце зіткнення транспортних засобів.

Однак, з метою з`ясування механізму ДТП було проведено комп`ютерне моделювання, за результатами якого отримана повна відповідність потрапляння автомобіля ВАЗ в своє кінцеве положення за умови знаходження точки (місця) первинного контакту в межах смуги руху в напрямку с. Катеринівка, при цьому ліві колеса автомобіля ВАЗ знаходились на відстані 2,3 м від валу снігу та на відстані 1,5 м від накату снігу на стороні дороги, що має напрямок до с. Катеринівка, а праві колеса автомобіля Фольксваген знаходились на краю снігового накату та на відстані 0,8 м від снігового валу на тій же стороні дороги.

Описуючи механізм ДТП експерт зазначив, що при даній контактній взаємодії автомобілів виникають крутні моменти, які спричиняють обертання кузовів цих автомобілів в напрямку проти ходу годинникової стрілки з наступним переміщенням центрів мас в напрямку їх руху до зіткнення, до якої додається тангенсійна (поперечна) складова силового навантаження. При цьому обертання автомобіля ВАЗ в процесі післяконтактного переміщення відбувається з більшою кутовою швидкістю (більш інтенсивно) за рахунок домінуючої енергетичної (силової) дії автомобіля Фольксваген через більшу масу та конструктивну міцність кузова.

При встановленому блокуючому, зустрічному позацентровому характері зіткнення автомобілів відбувається інтенсивне поперечне зміщення автомобіля ВАЗ (менша маса і енергія) від точки зіткнення до правого узбіччя по напрямку його руху і обертання навколо вертикальної осі, після завершення якого передня частина цього автомобіля залишається в межах смуги руху в напрямку до м. Глухова. При цьому віялове розсипання уламків автомобілів відбувається в напрямку переміщення автомобіля Фольксваген з екрануванням цим автомобілем розльоту уламків, і при цьому автомобіль ВАЗ отримав більший крутний момент і більшу кутову швидкість обертання його кузова, за рахунок чого утворилось розсіювання уламків у вигляді геометричної фігури овалу (еліпсу) в межах смуги руху в напрямку до м. Глухова (смуги руху автомобіля ВАЗ).

Траєкторія руху автомобілів в процесі їх безпосереднього зближення близька до прямолінійної і близька до паралельної відносно осі дороги, а після зіткнення автомобіль ВАЗ було відкинуто до правого узбіччя (відносно напрямку руху) та розвернуто впоперек до осі дороги, а автомобіль Фольксваген продовжив рух вперед з відхиленням траєкторії руху ліворуч (відносно свого напрямку руху перед ДТП) (т.2 а.с.118-130).

Більш наглядно, дані комп`ютерного моделювання відображені на відеозаписі, який досліджувався у судовому засіданні, а технічні параметри та розрахунки програми, зазначені у відповідному протоколі (т.4 а.с.126-130).

Отже, приведений експертом механізм ДТП достатньо переконливо пояснив, що зіткнення відбулось в межах смуги руху автомобіля ОСОБА_5 і той своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ, і в його діях не вбачається невідповідності вимогам ПДР з технічної точки зору. При цьому, цей механізм також пояснював причину чому найбільша концентрація уламків опинилась на смузі руху автомобіля ВАЗ. Зокрема, за описаним механізмом, віялове розсипання уламків відбулось в напрямку переміщення автомобіля Фольксваген з екрануванням цим автомобілем розльоту уламків, і при цьому автомобіль ВАЗ отримав більший крутний момент і більшу кутову швидкість обертання його кузова, за рахунок чого утворилось розсіювання уламків у вигляді еліпсу в межах смуги руху автомобіля ВАЗ.

Суд також відзначає, що у той час як висновки надані стороною обвинувачення ґрунтувались лише на розташуванні найбільшої концентрації уламків, які (як зазначено у цих висновках) можуть переміщуватись на значні відстані від безпосереднього місця (точки) удару та не дозволяють достатньо точно встановити місце зіткнення транспортних засобів, і не пояснювали механізму ДТП, то зазначений вище висновок експерта базувався на дослідженні обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням різних параметрів, що дало можливість провести розрахунки та змоделювати рух транспортних засобів перед, під час і після зіткнення, з повним потраплянням автомобіля ВАЗ в своє кінцеве положення за умови місця первинного контакту в межах смуги руху автомобіля Фольксваген.

За цих обставин, на переконання суду, цей висновок є обґрунтованим і підтверджує версію сторони захисту.

На підставі оцінки й аналізу усіх представлених по справі доказів, суд доходить до єдиного висновку у цій справі, що сторона обвинувачення не довела, що ОСОБА_5 допустив порушення вимог пунктів 1.2, 10.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та наслідками, що настали, а отже і не довела винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності його вини повинні тлумачитися на його користь.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, зокрема, у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За таких обставин ОСОБА_5 слід виправдати за недоведеністю того, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Питання про речові докази, суд вирішує за правилами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати невинуватим та виправдати у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 286 КК України в зв`язку з недоведеністю в його діянні цього складу кримінального правопорушення.

Речові докази: автомобіль Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_13 ; автомобіль ВАЗ-2106, державний номер НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_4 , знявши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28.01.2019 р.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1