Справа № 214/2133/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

провівши відкрите судове засідання в м. Кривому Розі по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000136 від 24.01.2023 року),

за участю: прокурора- ОСОБА_4 , обвинуваченої - ОСОБА_3 захисника ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні 01 червня 2023 року прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, ризики які існували на момент обрання та продовження вказаного запобіжного заходу, не відпали. Так, обвинувачена ОСОБА_3 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: даний ризик підтверджується тим, що обвинувачена ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного та насильницького злочину проти життя особи, і в разі доведення вини обвинуваченій ОСОБА_3 у скоєнні даного кримінального правопорушення загрожує міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, і тому, побоюючись покарання, обвинувачена може переховуватись від суду, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності. Крім того ОСОБА_3 не заміжня, не працює, що свідчить про слабкість соціальних зв`язків які б могли стримати її не покидати межі м. Кривого Рогу; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні: даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного та насильницького злочину проти життя особи та з метою уникнення відповідальності ОСОБА_3 перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_6 , якого вона добре знає, свідків події у цьому кримінальному провадженні, яких вона також знає. 3)вчинити іншекримінальне правопорушення чи продовжити кримінальнеправопорушення, у якому обвинувачується: даний ризик підтверджується тим, що обвинувачена ОСОБА_3 , зловживає спиртними напоями, веде анти суспільний спосіб життя, тому може продовжити свою злочинну діяльність

Обвинувачена ОСОБА_3 заперечувала проти клопотання прокурора, просила суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за своїм місцем мешкання.

Адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченої та просив його задовольнити.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статті 177 КПК України.

Під час вирішення питання про доцільність продовження обвинуваченому строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 КПК України, під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого встановлено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених у частині 1 статті 177 КПК України.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження чи зміну обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує те, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 121 КК України за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Судом встановлено, що станом на 01 червня 2023 року наявні ризики, передбачені пунктами 1,3, 5 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор, і які не зменшились з часу обрання запобіжного заходу, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи інший, більш м"який запобіжний захід.

Суд зазначає, що ризик втечі обвинуваченої не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Обставинами, які підтверджують зазначені ризики є те, що ОСОБА_3 вчинила тяжкий злочин, за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі. Крім того, існують ризики впливу на свідків, та потерпілого у кримінальному провадженні. На теперішній час свідки та потерпіла сторона не допитані безпосередньо судом, що свідчить про те, що ризик впливу на свідків та потерпілих залишається.

Також, наявний ризик вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення обвинувачена ОСОБА_3 , зловживає спиртними напоями, веде анти суспільний спосіб життя, тому може продовжити свою злочинну діяльність

ОСОБА_7 запобіжні заходи, враховуючи наведене, на думку суду не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможуть запобігти вище переліченим ризикам у даному кримінальному провадженні.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При продовженні обвинуваченій строку запобіжного заходу, суд враховує мету і підстави застосування запобіжного заходу, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу під час судового розгляду, які до цього часу не відпали і не зменшились, а саме те, що обвинувачена може переховуватись від суду, незаконно впливати та потерпілих , свідків, які на даний час не допитані, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення , а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, не заміжня, офіційно не працевлаштована, неповнолітніх дітей на утриманні не має, а отже не має міцних соціальних зв`язків та джерела для існування.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1,3, 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від суду, незаконно впливати та потерпілих , свідків, та експертів, які на даний час не допитані, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 30 липня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 314-316, 291, 370, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

В клопотанні обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_3 на строк, що не перевищує двох місяців, тобто строком до 30 липня 2023 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Криворізької установи виконання покарань № 3 УДПтСУ у Дніпропетровській області.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 02 червня 2023 року о 13-15 годині

Головуючий суддя ОСОБА_1