У Х В А Л А

Іменем України

23 серпня 2023 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , та володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001634 від 14.08.2023

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СД ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001634 від14 серпня 2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 14 серпня 2023 року до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт від інспектора взводу 2 роти 7 батальйону 3 полку 1 (з обслуговування правого берегу) УПП в м. Києві ДПП України ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 з приводу того, що 14 серпня 2023 року приблизно о 03 годині 25 хвилин, за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 2, було зупинено автомобіль марки «Mercedes-BenzSprinter 313 CDI» із державним номерним знаком НОМЕР_1 із причепом ПР-платформа із державним номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням громадянина Молдови ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На автомобілі та причепі знаходились два автомобілі: автомобіль марки «BMW» моделі «E46», зеленого кольору, документи та державний номерний знак на який були відсутні, згідно технічного паспорту номер шасі НОМЕР_3 відрізняється по шрифту від заводського методу нанесення шрифту, який нанесений з вираженими ознаками втручання та цілеспрямованого знищення кустарним способом; автомобіль марки «BMW» моделі «325», червоного кольору. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу вказаний держаний номерний знак НОМЕР_4 . Під час перевірки вказаного транспортного засобу встановлено, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначений колір синій, але автомобіль червоного кольору. Також у вказаному автомобілі були наявні сліди втручання в ідентифікаційний номер.

14 серпня 2023 року на місце події викликано слідчо-оперативну групу, де за участі понятих проведено огляд місця події, під час якогобуло вилучено : автомобіль марки «BMW» моделі «E46», зеленого кольору,державний номерний знак відсутній,згідно технічного паспортуномер шасі НОМЕР_3 та поміщенодо ТОВ «УКРСПЕЦПАРК», що за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20Б; автомобіль марки «BMW» моделі «325», червоного кольору, державний номерний знак відсутній, номер шасі згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та поміщено до ТОВ «УКРСПЕЦПАРК», що за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20Б; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , видане на ім`я ОСОБА_3 поміщено до спеціального пакету№ ICR 0023378.

Виходячи з вищевикладеного на даний час у дізнання виникла необхідність в накладені арешту на зазначені речі а саме: автомобіль марки «BMW» моделі «E46», зеленого кольору, державний номерний знак відсутній, згідно технічного паспорту номер шасі НОМЕР_3 та поміщено до ТОВ «УКРСПЕЦПАРК», що за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20Б; автомобіль марки «BMW» моделі «325», червоного кольору, державний номерний знак відсутній, номер шасі згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та поміщено до ТОВ «УКРСПЕЦПАРК», що за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20Б; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , видане на ім`я ОСОБА_3 та поміщено до спеціального пакету № ICR 0023378.

Так як у органу дізнання є достатньо підстав вважати що вилучені в ході огляду транспортні засоби та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є предметами злочину.

Крім цього, для встановлення всіх обставин вчинення кримінального проступку виникла необхідність у проведення судових експертиз по вилученим речам.

Вищевказане майно постановою слідчого ОСОБА_8 від 14.08.2023 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001634 від 14.08.2023.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу.

Прокурор просив проводити розгляд клопотання без його участі.

Власник майна та володілець майна, в судовому засдіанні проти задоволення клопотання заперечили.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час прокурором не доведено, що майно, на яке останній просить слідчого судді накласти арешт, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або місять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також в судовому засіданні було встановлено законність володіння вказаними транспортними засобами ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

А відтак прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України та не обґрунтовано при цьому наявність правових підстав для такого арешту та необхідності у його накладенні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

В той же час таке обмеження права власності не є співмірним і пропорційним завданням кримінального провадження, враховуючи що досудове розслідування у кримінальному провадженні не здійснюється відносно влсників вищевказаних транспортних засобів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в рамках якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість і недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 376, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001634 від 14.08.2023 відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1