Справа № 308/8454/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000218 слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 27.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Подане клопотання мотивує тим, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації та вторгнення її збройних сил на територію України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З приводу чого, на початку вказаної збройної агресії рф, на території України введено відповідні правові режими, які обмежують конституційні права і свободи людини, в тому числі обмеження конституційних прав громадян України, щодо обмеження перетину державного кордону України та не можливості виїзду за межі держави особам чоловічої статі призовного віку (18-60 років). Відповідно вищевказані обставини щодо обмеження перетину кордону, зумовили громадян України до вчинення систематичних незаконних перетинів державного кордону України до країн Європейського союзу.

Слідчий вказує, що у кінці 2022 року, ОСОБА_4 з метою незаконного збагачення, спільно із ОСОБА_7 умисно організували злочинний план та схему щодо незаконного переправлення осіб чоловічої статті призовного віку через державний кордон України до країн ЄС за відповідну грошову винагороду. Крім цього згідно спільного злочинного плану ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , останній повинен був отримував заздалегідь від громадян грошові кошти та в подальшому передавати їх ОСОБА_7 отримуючи свою частину коштів. Також встановлено, що інша частина коштів ОСОБА_7 розподілялась між іншими учасниками, в тому числі службовими особами ДПСУ за сприянням яких була можлива вказана злочинна діяльність.

Так, встановлено, що у свою чергу ОСОБА_4 усвідомлюючи свої протиправні та злочинні дії, які полягають в сукупності із спільними діями ОСОБА_7 щодо незаконного переправлення осіб за грошові кошти добровільно погодився виконувати взятті на себе незаконні зобов`язання щодо здійснення переправлення осіб через державний кордон України.

Також, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_4 враховуючи кількість співучасників, визначили загальну суму коштів за незаконне переправлення державного кордону, що становила 7 000 доларів, так як із даних грошових коштів ОСОБА_7 , як організатор злочинної схеми повинен в подальшому розподілити всі кошти між учасниками, в тому числі частина суми передавалась військовослужбовцям ДПС, як пособникам у вчиненні даного злочину.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 у грудні 2022 року залучили також до злочинної схеми свого добре знайомого ОСОБА_8 , роль якого вказаною групою спільно визначено, як особу яка також здійснюю підшукування осіб призовного віку, які мають на меті перетнути незаконно кордон, а також передачею коштів від вказаних осіб ОСОБА_7 чи ОСОБА_4 для подальшого розподілення між всіма співучасниками а також частини грошових у вигляді неправомірної вигоди військовослужбовцям ДПСУ.

У березні місяці 2023 року до вказаних осіб, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 звернувся громадянин ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою здійснення незаконного перетину державного кордону до країн Європейського союзу. Після чого у ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом здійснення спільної організації незаконного переправлення через державний кордон України громадянина призовного віку ОСОБА_9 за подальше отримання грошових коштів в сумі 7 000 доларів США.

Надалі, ОСОБА_4 діючи спільно із ОСОБА_7 у період із 08.06.2023 по 12.06.2023, за сприянням не встановлених досудовим розслідуванням службових осіб військовослужбовців пункту пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ), організували злочинну схему щодо подальшого незаконного перетину державного кордону України в ПП «Тиса» громадянином призовного віку ОСОБА_9 . У подальшому, ОСОБА_9 усвідомлюючи протиправну діяльність вказаних осіб звернувся з даного приводу до працівників правоохоронних органів та діяв надалі під контролем останніх.

Також з метою організації злочинного плану, ОСОБА_7 спільно зі ОСОБА_4 у період червня місяця 2023 року також залучили до злочинної схеми ОСОБА_10 , який є водієм вантажного транспортного засобу марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 , та який має можливість в законний спосіб, як водій вказаного вантажного автомобіля перетинати через державний кордон України у пунктах пропуску. Відповідно надалі ОСОБА_10 добровільно погодившись виконувати взяті на себе незаконні зобов`язання за відповідну грошову винагороду щодо перевезення через пункт пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ) з приховуванням в кабіні вказаного транспортного засобу осіб, яких будуть надавати ОСОБА_7 із ОСОБА_4 .

В подальшому, 12.06.2023 ОСОБА_7 попередньо узгодивши із не встановленими досудовим розслідуванням службовими особами військовослужбовцями пункту пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ) близько 10.30 год. надав вказівку ОСОБА_4 здійснити перевезення гр. ОСОБА_9 до м. Мукачево для подальшого переправлення останнього через державний кордон України за допомогою транспортного засобу марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 в пункті пропуску «Тиса» НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ) та отримати за дані послуги від останнього грошові кошти в сумі 7 000 доларів США.

Надалі, 12.06.2023 вказана злочинна група в складі ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 діючи умисно та спільно, розподіливши свої злочинні ролі, а саме ОСОБА_7 маючи тісні зв`язки із не встановленими службовими особами пункту пропуску «Тиса» НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ) вирішив із останніми «питання» та дозвіл на переправлення через державний кордон України у вказаному пункті пропуску особи шляхом перевезення в кабіні транспортного засобу марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 .

У свою чергу, ОСОБА_4 діючи умисно, 12.06.2023 близько 10.30 год. забрав із м. Ужгорода ОСОБА_9 та на власному транспорті відвіз до м. Мукачево на АЗС «WOG», яка розміщена на об`їзній дорозі для подальшої передачі останнього до транспортного засобу марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_4 діючи умисно та спільно із всіма членами злочинної групи, знаходячись на території вказаної АЗС «WOG», що в м. Мукачево отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 7 000 доларів США для подальшої передачі частини коштів ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 виконуючи взяті на себе зобов`язання близько 12.00 год. дав вказівку ОСОБА_9 сісти до транспортного засобу марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 для подальшого переправлення через державний кордон України.

Надалі, ОСОБА_4 знаходячись на території вказаної АЗС передав грошові кошти в сумі 5 000 доларів США ОСОБА_7 , який у свою чергу повинен був дану частину коштів розподілити між собою та не встановленими службовими особами пункту пропуску «Тиса» НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ) за організацію переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України у вказаному пункті пропуску.

Після чого ОСОБА_7 спільно із вказаними особами, діючи умисно з метою виконання взятих на себе незаконних зобов`язань у період із 12.00 год. 12.06.2023 по 20.00 год. вирішив із не встановленими службовими особами пункту пропуску «Тиса» НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ) дозвіл останніх на незаконне переправлення особи через пункт пропуску шляхом перевезення в транспортному засобі марки «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 .

У свою чергу, ОСОБА_4 з метою незаконного збагачення, із вказаної суми коштів тримав 1500 доларів США та 500 доларів США отримав для подальшої передачі ОСОБА_8 , що 12.06.2023 після виконаних свої зобов`язань передав останньому.

Так, надалі ОСОБА_10 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та суспільно-небезпечні дії всіх учасників, 12.06.2023 близько 12.30 год. почав здійснювати перевезення гр. ОСОБА_9 на транспортному засобі марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 , до КПП Чоп «Тиса» - Захонь с. Соломоново Ужгородського району з подальшим незаконним переправленням вказаної особи через державний кордон України до країни Угорщина. Крім цього, ОСОБА_10 з метою здійснення даного злочинного плану та з метою конспірації, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 яким чином приховуватись від військовослужбовців державної прикордонної служби.

Після чого, 12.06.2023 ОСОБА_10 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та усвідомлюючи те, що ОСОБА_7 вирішено питання щодо безперешкодного перевезення ОСОБА_9 через КПП Чоп «Тиса» - Захонь с. Соломоново Ужгородського району, близько 18.30 год. здійснив перевезення останнього через вказаний пункт пропуску.

12.06.2023 о 19.30 год. у АДРЕСА_3 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий вказує, що 13.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, яке йому загрожує, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 (шістдесят) днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні. Зауважив, що зазначені у клопотанні ризики є дійсними і триваючими, а обрання менш суворого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та вказав на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які він посилається як на обрання найбільш суворого запобіжного заходу, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні також заперечив проти задоволення клопотання, підтримав доводи захисника.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення підозрюваного та його захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000218 від 27.10.2022, органом досудового розслідування Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється розслідування кримінального провадження за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 13.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.01.2023, в якому останній повідомив про всі обставини діяльності злочинної групи; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.02.2023, який в ході допиту також повідомив про функціонування осіб, які здійснюють переправлення через кордон чоловіків призовного віку; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.02.2023, в ході чого останній надав покази з приводу діяльності групи осіб, яка спрямована на переправлення осіб через державний кордон за відповідні грошові кошти; протоколом допиту ОСОБА_9 від 13.06.2023, який повідомив про обставини його переправлення через державний кордон; протоколом огляду покупця, ідентифікації та вручення грошових коштів від 12.06.2023; протоколом допиту ОСОБА_8 від 09.06.2023, який надав покази з приводу діяльності вказаних осіб по кожному пунктах пропуску та вказав на причетних осіб; протоколом обшуку домоволодіння, що в АДРЕСА_4 в ході чого виявлено частину грошових коштів в сумі 3 000 доларів США, які ОСОБА_9 передав ОСОБА_4 ; протоколом обшуку автомобіля марки «Seat Ibiza» номерний знак НОМЕР_4 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 , згідно якого в останнього також вилучено частину кошті в сумі 1 500 доларів США, які розподілені ОСОБА_7 між всіма учасниками; протоколом обшуку ПП «Тиса» в ході чого виявлено документи з приводу здійснення перетину кордону вантажним автомобілем марки «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому переправляла вказана злочинна група гр. ОСОБА_9 ; протоколом обшуку вантажного автомобіля марки «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому виявлено ОСОБА_9 та водія ОСОБА_10 .

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, є пенсіонером, має сім`ю та неповнолітню дитину, не веде аморального способу життя та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження сторони захисту щодо недоведеності всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на які посилається прокурор, слідчий суддя не приймає до уваги, так як такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання та слідчий суддя вважає, що вказані у клопотанні ризики існують, проте такі не є підставою у сукупності із іншими дослідженими у судовому засіданні доказами для обрання йому найсуворішого запобіжного заходу.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважає за необхідне застосувати відносно останнього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який у повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" ст. ст. 177, 178, 181, 183, 186, 194, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого або прокурора в нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом до 12 серпня 2023 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1