Справа № 308/3076/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження № 11-сс/4806/187/22 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2022 про продовження тримання під вартою підозрюваного за ч.3 ст.309 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , наразі - АДРЕСА_3 (а.с.156).

Слідчий слідчого відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке 27 лютого 2022 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування з таких підстав.

Завершити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні до строку закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 неможливо внаслідок необхідності проведення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Встановленні слідчим суддею місцевого суду під час застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного за ч.3 ст.309 КК України ОСОБА_5 ризики не зменшилися та продовжують об`єктивно існувати, тому подальше тримання його під вартою буде виправданим та необхідним.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2022 вказане клопотання слідчого ОСОБА_8 задоволено, продовжено ОСОБА_5 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 23 травня 2022 року включно.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 перебуває кримінальне провадження № 0000118 щодо, зокрема, підозрюваного за ч.3 ст.309 КК України ОСОБА_5

26.02.2022, о 22 год. 10 хв., ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, 27.02.2022 йому повідомлено про підозру за ч.3 ст.309 КК України, а саме в незаконному перевезенні, пересиланні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення обґрунтовується наступними доказами, протоколами про огляд місця події, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, показаннями свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , речовими доказами: п?ятьма крафтовими пакетами, в середині яких міститься невідома кристалічна речовина коричневого кольору з різким запахом, загальною вагою близько 5 кг, десятьма коробками, у яких по одній шт. знаходяться скляні колби місткістю по 20 л кожна, коробкою, у якій знаходяться скляні горловини у кількості дев?ять штук та скляні колби продовгувастої форми у кількості десять шт., висновками експертів від 27.02.2022 №№ CE-19/107-22/1797-НЗПРАП, CE-19/107-22/1798-НЗПРАП.

Сукупність фактичних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред?явлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» - факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Водночас слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 28 лютого 2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26 квітня 2022 року включно.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10.03.2022 скасовано ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2022 в частині застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в 500 000 грн. Застосовано щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.04.2022.

Постановою керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_11 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 27.05.2022.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 28 лютого 2022 року, підставою для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою стали обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому слідчий суддя констатує, що ризики переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які стали підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджено матеріалами справи за наведеним вище клопотанням слідчого.

Доводи сторони захисту не свідчать про зменшення зазначених ризиків. Обставини, які наводить захисник підозрюваного зводяться до констатації відсутності даних ризиків, незгоди з обґрунтованістю підозри ОСОБА_5 , оцінка якої була здійснена ще під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному.

Нові обставини, на які посилається захисник підозрюваного з метою її спростування, не закріплені у встановленому КПК України порядку та у належному процесуальному джерелі та формі, а тому не можуть братися слідчим суддею до уваги. Твердження захисника про те, що у підозрюваного немає потреби переховуватися та немає мотиву впливати на свідків суб`єктивне, не підтверджене конкретними доказами та не спростовує можливість протиправної процесуальної поведінки.

Посилання захисника на наявність сім?ї та дитини на утриманні підозрюваного, а також наявність місця проживання є тільки одними з факторів, які врахував слідчий суддя при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя місцевого суду констатував, що ризики, які були доведені стороною обвинувачення та стали підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися і продовжують існувати, заперечення сторони захисту їх не спростовують.

Стороною обвинувачення підтверджена необхідність виконання органом досудового розслідування ряду слідчих та процесуальних дій, зокрема отримання інформації, яка міститься у поштовому відділенні № 41 «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: місто Київ, Русанівський бульвар, будинок 4, відносно особи відправника, проведення аналізу за інформацією роздруківок, які отримано під час проведення тимчасового доступу, встановлення свідків події.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді від 22.04.2022 та у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 зазначає, що слідчий не навів у клопотанні аргументів, чому вважає, що більш м?які заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного.

Сторона обвинувачення не обґрунтувала вагомість доказів обвинувачення, не спростувала наявність у підозрюваного цивільної дружини та спільної дитини (хоча факт перебування у цивільному шлюбі та наявність доньки встановлено відповідною ухвалою від 28.02.2022, згідно якої обрано запобіжний захід до підозрюваного, не спростувала незаплямовану репутацію, відсутність притягнення до юридичної відповідальності, відсутність застосування запобіжних заходів раніше, відсутність іншого повідомлення про підозру, відсутність майнової шкоди. Сторона обвинувачення, знаючи, що психотропна речовина вилучена і перебуває в поліції, зазначила в клопотанні, що існує ймовірність її розповсюдження.

Захисник подав слідчому судді письмові заперечення на відповідне клопотання слідчого, в якому навів конкретні підстави, з яких вважає, що підозра не обґрунтована, а ризики відпали. До заперечення додавалися докази.

Оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв?язку з її незаконністю та необґрунтованістю, а у задоволенні клопотання слідчого має бути відмовлено, виходячи з того, що клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу підлягало поверненню, оскільки таке подано неуповноваженим слідчим, в матеріалах відсутні докази, що слідчому Олександру КУРТІ доручено досудове розслідування цього кримінального провадження або що він включений у групу слідчих.

Щодо прокурора, як вбачається з витягу з ЄРДР від 28.02.2022, прокурор ОСОБА_12 первинно не входив в групу прокурорів, а був включений до неї лише 01.04.2022 з порушенням порядку, передбаченого ст.37 КПК України.

В постанові від 01.04.2022 про зміну групи прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні не вказано на передбачену ч. 2,3 ст.37 КПК підставу для заміни прокурора.

КПК не передбачає можливості доповнення групи прокурорів іншим прокурором, а лише їх змінювати - вилучати з групи та замінювати на іншого чи інших прокурорів.

Отже, клопотання слідчого було погоджено неповноважним прокурором, на думку захисника ОСОБА_6 , якого у групу слідчих було включено незаконною постановою, в якій до того ж немає посилання на ч. 2,3 ст.37 КПК, а є посилання на ч.1 ст.37 КПК, яка не застосовується у разі зміни групи прокурорів.

Слідчий подав клопотання про продовження запобіжного заходу до винесення постанови про продовження строку досудового розслідування, в додатку до клопотання воно відсутнє. Прокурор подав слідчому судді в судовому засіданні 22.02.2022 постанову від 21.02.2022 про продовження строку досудового розслідування, хоча не мав повноважень для цього і такий документ не надавався стороні захисту за три години до розгляду клопотання, хоча прокурор вважав цю постанову частиною клопотання.

Захисник заперечував приєднання цієї постанови до матеріалів клопотання, але слідчий суддя приєднала цю постанову до справи.

Незаконність постанови про продовження строку досудового розслідування полягає в тому, що право на подання клопотання слідчим про продовження строку досудового розслідування виникає лише після вручення копії такого клопотання підозрюваному, що слідчий не зробив, як не вручив копію цього клопотання і захиснику за 5 днів до подання прокурору, який уповноважений продовжувати такий строк.

Захисник все рівно подав заперечення на вказане клопотання про продовження строку досудового розслідування, однак слідчий не передав це заперечення прокурору, який не врахував заперечення, не проаналізував та виніс незаконну постанову.

Оскільки постанова про продовження строку досудового розслідування не оскаржується, суд має дати їй правову оцінку.

Сторона захисту заперечує ту обставину, що ОСОБА_13 перебував у м. Києві 23.02.2022 та надсилав сам собі під іменем ОСОБА_14 разом з будь-ким, в тому числі з ОСОБА_15 , посилку через «Нову Пошту» з будь-якими забороненими речовинами/речами для отримання, її ж отримання у приміщенні поштового відділення № 1 «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: Ужгородський район, село Розівка, вулиця Свободи, 3а.

ОСОБА_13 у магазині, а не у ОСОБА_16 замовляв одну посилку на своє ім?я, в якій були: 10 картонних коробок, у кожній з яких було по одній колбі, картонна коробка зі скляними колбами продовгуватої форми в кількості 10 штук та скляними горловинами кількістю 9 штук.

Іншу посилку (картонна коробка з п?ятьма крафтовими пакетами, в яких була кристалічна речовина коричневого кольору, скляна посудина, обмотана поліетиленовою плівкою, у якій була кристалічна речовина бурого кольору) ОСОБА_5 не замовляв, не оплачував, не очікував і не просив її надати йому у поштовому відділенні.

23.02.2022 ОСОБА_5 перебував постійно в м. Ужгороді, про що свідчать його покупки, здійснені з безготівковим розрахунком віртуальною банківською карткою № НОМЕР_1 (sportbank від АТ «Таскомбанк») за допомогою додатку АррІеРау, який завантажено на мобільний телефон ОСОБА_17 , який вилучила сторона обвинувачення: у магазині «Кефір» (вул. І. Франка, 58), кафе «Дім млинців» (вул, І. Франка, 56), на заправці «БРСМ-Нафта» (вул. Баб?яка, 26); платіжні документи з його рахунку додаються.

Адвокат ОСОБА_6 опитав цивільну дружину ОСОБА_17 , яка підтвердила, що останній не їздив у м. Київ 23.02.2022, перебував цієї доби в м. Ужгород. Інші двоє свідків, продавець магазину «Кефір» та кухар-касир Віра ЛОКОТОШ з кафе «Дім млинців» підтвердили, що ОСОБА_5 23.02.2022 заходив відповідно у магазин і кафе, здійснював покупки і вони його бачили.

Сторона обвинувачення не доводить до відому про ту обставину, що у поштове відділення № 1 «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: Ужгородський район, село Розівка, вулиця Свободи, 3 А, ОСОБА_5 приходив двічі за своєю посилкою зі скляними посудинами, що підтвердили допитані свідки: перший раз ОСОБА_5 не мав з собою паспорта, а другий раз працівник поштового відділення виявив, що ім`я отримувача посилки не співпадає з іменем ОСОБА_17 , а тому відмовився видавати посилку.

Помилку в імені отримувача посилки зі скляним посудом (11 коробок) зробив відправник. Інша посилка, яка складалася з однієї коробки і в якій за версією сторони обвинувачення були психотропні речовини, не є частиною першої посилки, яка складалася з одинадцяти коробок, які замовив і оплатив ОСОБА_5 .

З протоколу допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що посилка з одинадцятьма коробками прибула 24.02.2022 у с. Розівка Ужгородського району в поштове відділення. Ця посилка, на думку захисника, не могла бути надіслана з м. Києва 23.02.2022, оскільки TOB «Нова Пошта» не здійснює таке швидке пересилання.

Саме на накладній буде зазначено, якою датою надіслано посилку. Свідок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не давали показання, що ОСОБА_5 просив видати йому чужу посилку, яка надійшла на відділення 26.02.2022, оскільки не знав про її існування, а відповідний працівник вказаної пошти ОСОБА_5 не повідомляв про неї і не пропонував її отримати, ОСОБА_5 приходив у поштове відділення виключно за своєю посилкою, яка надійшла у відділення 24.02.2022, в якій нічого забороненого виявлено не було.

З доручення на проведення слідчих дій від 14.04.2022 вбачається, що сторона обвинувачення має відомості від мобільного оператора щодо того, де перебував телефон ОСОБА_5 23.02,2022 (CD диск № 2073/з/кт), однак слідчий не бажає подавати ці відомості судді, оскільки вказані відомості підтвердять перебування ОСОБА_5 23.02.2022 в місті Ужгороді. Слідчий суддя місцевого суду відмовила у витребуванні вказаних відомостей, що вплинуло на об?єктивність, повний розгляд клопотання слідчого з його справедливістю.

Захисник ОСОБА_6 просив слідчого суддю витребувати усі матеріали досудового розслідування, в яких мають бути накладні на пересилання обидвох поштових відправлень, і ці накладні підтвердять, що перша посилка виключно зі скляними посудинами, яку очікував ОСОБА_5 , була відправлена 22.02.2022, а не 23.02.2021.

Ризики, зазначені у клопотанні слідчого відсутні, оскільки відсутня обґрунтована підозра ОСОБА_5 , який має сім?ю, а на утриманні дитину, що підтверджується свідоцтвом про її народження, проживає зі своєю дружиною за адресою: АДРЕСА_4 , де його було незаконно безпідставно затримано, хоча в протоколі затримання поліція не вказала адресу затримання, яке відбулося у квартирі, яку орендує ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 не потрібно впливати на свідків, оскільки допитані свідки надали показання на його користь: свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що ОСОБА_5 вперше приходив 24.02.2022 за своєю посилкою, яка надійшла 24.02.2022, а вдруге за цією ж посилкою прийшов 26.04.2022 і не питав працівників вазаної пошти про іншу посилку (з психотропними речовинами), яка надійшла 26.02.2022 у поштове відділення.

Сторона обвинувачення не довела, що у провадженні призначено експертизу, яка ще не проведена, чи залучено спеціаліста, а тому причини і потреби на них впливати у ОСОБА_5 не може бути, тим більше, що «він не вчиняв правопорушень на відміну від слідчого і прокурора», які зробили завідомо незаконне притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

У ОСОБА_17 немає потреби переховуватися, оскільки він невинуватий.

Слідчий суддя дослідила договір оренди квартири та довідку ОСББ, з яких вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 проживає в м. Ужгороді, однак протиправно вказала у вступній частині ухвали, що ОСОБА_5 фактично проживає в м. Києві, для того, аби догодити стороні обвинувачення, тобто проявила упередженість та необ?єктивність, а тому мала заявити собі самовідвід.

Слідчий суддя в ухвалі не навела жодного доказу того, що конкретний ризик продовжує існувати, оскільки такі докази не наведені у клопотанні слідчого, не обґрунтувала, чому нею продовжено строк тримання підозрюваного під вартою ОСОБА_17 саме до закінчення строку досудового розслідування, безпідставно відмовила у виклику і допиті свідків та витребуванні матеріалів досудового розслідування, хоча допит свідків та витребування доказів передбачено п.7 ч. 2,4 ст.193 КПК, що призвело до неповного, необ?єктивного та упередженого з`ясування обставин справи та прийняття незаконного судового рішення - постановленої оскаржуваної у даній справі ухвали про проджовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 від 22.04.2022.

Також захисник ОСОБА_6 вважає, що під час розгляду даної справи слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду, копіюючи відповідне клопотання слідчого в оскаржувану у даній справі ухвалу, не перевіривши його повноважень, не оцінивши кожний поданий слідчим документ, була необ?єктивною та упередженою до сторони захисту, допустивши її дискримінацію, уникнувши оцінки поданого захисником відповідного заперечення з додатками, порушила право на справедливий суд.

Також захисник посилається на те, що слідчим суддею місцевого суду незаконно відмовлено у задоволенні клопотання захисника про допит свідків, в тому числі тих, які з`явилися в суд, жодним чином не пояснюючи своє рішення, що обмежило право підозрюваного на ефективну правову допомогу і право на захист і справедливий суд, хоча допит свідків під час вирішення питання щодо запобіжного заходу передбачено Законом; порушено норми процесуального Закону та не враховано практику ЄСПЛ, що призвело до незаконного продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Стосовно загрози втечі практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою.

При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв?язків, будь яких зв?язків з іншою країною або наявність зв?язків в іншому місці.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об?єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану», «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

У справі «Мамедова проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що розглядаючи законність і обґрунтованість подальшого тримання заявниці під вартою, районний і обласний суди увесь час посилалися на серйозність висунутого обвинувачення як на головний чинник для оцінки можливості того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме відправленню правосуддя або вчинятиме нові злочинні дії.

Однак, як не раз зазначав Суд, хоч суворість покарання, що загрожує заявникові, має значення для оцінки небезпеки його зникнення або вчинення нових злочинів, потребу подовжити строк тримання під вартою не можна оцінювати лише з абстрактної точки погляду, зважаючи лише на тяжкість злочину.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

При розгляді клопотання суд має ретельно перевіряти дані про особу, щодо якої застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою (вік, здоров?я, сімейний стан, соціальна зайнятість особи, вид діяльності, місце проживання (п.п. 3-10 ч.1 ст.178 КПК).

Стан здоров?я підозрюваного (обвинуваченого) може вказувати на меншу вірогідність того, що він може ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі. При обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту необхідно переконатися, що його застосування не призведе до погіршення стану здоров?я особи.

Коли підозрюваний, обвинувачений тяжко хворий і в умовах слідчого ізолятора не має можливості здійснювати необхідне лікування, до нього не варто застосовувати такий запобіжний захід.

При вирішенні поданого слідчим/прокурором клопотання слід врахувати практику ЄСПЛ, а саме в рішеннях:

1) «Клішин проти України» - підстави для тримання, під вартою мають бути підтверджені фактами. Небажання особи зізнатися чи дати «потрібні показання» не можуть бути підставами для взяття під варту». Наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами;

2) «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції;

3) «Алєксандер Макаров проти Росії» - суд зобов?язаний проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені доказами. Національні органи влади зобов?язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами;

4) «Бойченко проти Молдови» - одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що нібито заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися або вчиняти нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою;

5) «Луценко проти України» - інші підстави для взяття заявника під варту, а саме відмова від надання показань та визнання своєї вини, за своїм характером суперечать такому важливому елементу концепції справедливого суду як право не свідчити проти себе та презумпції невинуватості. В контексті вибору, чи застосовувати запобіжний захід у вигляді взяття під варту, чи ні, наведення таких підстав видається таким, що викликає особливе занепокоєння, оскільки вони вказують на те, що особу може бути піддано покаранню за користування своїми основними правами на справедливий суд. Суд також стурбований тим фактом, що національні суди погодилися з такими підставами під час прийняття постанови про обрання заявнику запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та залишення її без змін;

6) «Кобець проти України» - при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Також захисник посилається на те, що ніяке свавільне взяття під варту не може відповідати вимогам п.1 ст.5 Конвенції, а поняття «свавілля», що міститься в п.1 ст.5 Конвенції, не обмежується недотриманням норм національного права, внаслідок чого позбавлення волі може бути правомірним у рамках національного законодавства, але при цьому є свавільним і, отже, суперечити вимогам Конвенції.

Одним загальним принципом, встановленим в прецедентній практиці, є те, що тримання під вартою є «свавільним», якщо, не зважаючи на дотримання національного законодавства, присутній елемент недобросовісності або обман з боку органів влади.

Щодо обґрунтованості підозри, яку суд зобов?язаний встановити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з рішенням ЄСПЛ по справі «Чеботарі проти Молдови» вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «К.Ф. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Слідчий суддя місцевого суду не врахувала наведену захисником практику ЄСПЛ у запереченні проти клопотання про вжиття запобіжного заходу та не мотивовано відкинув її, натомість незаконно не посилалася на неї для обґрунтування тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Також слідчий суддя місцевого суду не врахувала того, що підозрюваний ОСОБА_5 не притягався до відповідальності, на утриманні має малолітню дитину та дружину.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника, неявка яких з огляду на положення ст.405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що сторони неодноразово належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали даного кримінального провадження, обговоривши доводи сторін у справі за наведеним вище клопотанням слідчого, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою, слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду надано обґрунтовану оцінку фактичним обставинам кримінального провадження.

Із зазначеної ухвали слідчого судді від 22.04.2022 та матеріалів даного провадження за клопотанням слідчого вбачається, що наведені слідчим ОСОБА_8 обставини, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність продовження тримання під вартою підозрюваного за ч.3 ст.309 КК України ОСОБА_5 перевірялися при розгляді клопотання.

З урахуванням наведених вище обставин вчинення дій, у яких підозрюється ОСОБА_5 існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та експерта, перешкоджати провадженню іншим чином.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує як можливість обрання вказаного запобіжного заходу, так і його продовження, а саме: мети і підстав продовження строку тримання під вартою; обставини, що враховуються при його обранні і дав їм належну оцінку.

Жодних доказів упередженого стану слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, яким прийнято оскаржуване у даній справі судове рішення від 22.04.2022 щодо ОСОБА_5 , відносно сторони захисту, на що посилається захисник ОСОБА_6 матеріали даної справи не містять, а задоволення слідчим суддею клопотання слідчого ОСОБА_8 у даній справі про зворотнє не може свідчити. Дане клопотання слідчого ОСОБА_8 апеляційний суд також визнає обґрунтованим, законним та підставним, яке законно задоволено слідчим суддею місцевого суду.

З урахуванням наведеного та особи підозрюваного ОСОБА_5 апеляційний суд визнає, що в даному випадку слідчим суддею місцевого суду у відповідності з вимогами ст.ст. 176-178,183,193,194,197,199 КПК України розглянуто клопотання слідчого ОСОБА_8 та з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вказаних вище даних обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, не суперечить наведеній захисником ОСОБА_6 зазначеній вище практиці ЄСПЛ, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді від 22.04.2022 щодо ОСОБА_5 як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7,404,407,418,419,422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2022 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного за ч.3 ст.309 КК України ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: