Номер провадження: 11-кп/813/261/23
Справа № 509/6652/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.09.2021 у кримінальному провадженні №001141, внесеному до ЄРДР 31.07.2020 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кабул, Афганістан, громадянин України, одружений, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, з вищою освітою, тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на один рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробовуванням, якщо протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 24495,32 гривень та моральної шкоди в сумі 150000,00 гривень залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням:

- судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу автомобіля «ВМW-328», державний номерний знак НОМЕР_1 , - 490,32 гривень;

- судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу автомобіля «Honda-Benly», без державного номерного знака, - 490,32 гривень;

- судової транспортно-трасологічної експертизи - 980,64 гривень;

- судової автотехнічної експертизи - 980,64 гривень.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 30 липня 2020 року, близько 16 години 30 хвилин, в світлий час доби, , керуючи технічно-справним автомобілем марки «BMW-328», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по сухому асфальтобетонному покриттю проспекту Небесної Сотні, в смт. Лиманка Овідіопольського району Одеської області, в напрямку від м. Одеси до ж/м Чорноморка.

В цей же час, по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, по своїй смузі, рухався технічно-справний мопед марки «Honda-Benly» без державного номерного знаку під керуванням водія ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під`їжджаючи до регульованого перехрестя нерівнозначних доріг в районі б.101-М (ТЦ «METRO»), водій автомобіля марки «BMW-328», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , в порушення правил дорожнього руху, а саме вимог дорожньої розмітки 1.16.1, яку заборонено перетинати, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав маневр розвороту, виїхавши на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з мопедом марки «Honda-Benly» без державного номерного знаку під керуванням водія ОСОБА_10 .

Своїми діями водій ОСОБА_8 порушив вимоги дорожньої розмітки 1.16.1 п. 34, п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (зі змінами), де вказано:

- п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»;

- п. 10.4 «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію мопеда марки «Honda- Benly», без державного номерного знаку, ОСОБА_10 , було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого скалкового внутрішньосуглобового перелому зовнішнього виростка великогомілкової кістки лівої гомілки, що не було небезпечним для життя, а викликало тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш ніж 21 день), що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Виконуючи вимоги дорожньої розмітки 1.16.1, у відповідності до вимог п. 34 Правил дорожнього руху України, та вимоги п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти настанню ДТП, тобто дії водія автомобіля «ВМW-328», д.н.з. НОМЕР_1 , не відповідали вимогам дорожньої розмітки 1.16.1 п. 34, п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України та створили необхідні і достатні умови для настання ДТП, перебуваючи з ним у причинному зв`язку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині призначення покарання заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду постановлений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 55 КПК України безпідставно призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на шість місяців. Вказує, що суд в порушення ч. 1 ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від основного та додаткового покарання. Зазначає, що стягнення процесуальних витрат на користь держави в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз суперечить встановленому законом порядку фінансування державних експертних установ.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на один рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основаного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням строком на 1 рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виключити з резолютивної частини вироку при вирішенні питання про стягнення процесуальних витрат посилання «в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз».

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В апеляційній скарзі прокурора не оспорюються фактичні обставини вчинення злочину, встановленого судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого у вчинені злочину, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено відповідальність у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Як вбачається з вироку, районний суд врахував обставини, які впливають на обрання покарання, в їх сукупності, характер допущених обвинуваченим порушень вимог Правил дорожнього руху та зробив правильний висновок про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При цьому відповідно до положень ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Натомість суд першої інстанції на зазначені положення уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на шість місяців.

За таких обставин призначення судом першої інстанції обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк шість місяців є помилковим та таким, що не відповідає нормі закону.

Тому, апеляційний суд враховуючи особу обвинуваченого та обставини справи, вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді одного року позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вказана позиція узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 17.08.2021 у справі №333/6758/19.

Також апеляційний суд вертає увагу, що за змістом ч. 1 ст. 75 КК України визначене перелік основних покарань , від відбування яких чуд може звільнити особу з встановленням іспитового строку. При цьому, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю у цей перелік не входить.

Проте, з мотивувальної та резолютивної частини вироку вбачається, що після призначення ОСОБА_8 основного та додаткового покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, районний суд прийшов до висновку про можливість звільнення останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Таким чином суд першої інстанції в порушення вимог ч. 1 ст. 75 КК України фактично звільнив обвинуваченого від основного та додаткового покарання, що в свою чергу суперечить наведеній нормі кримінального закону та може викликати сумнів під час виконання вироку.

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Кримінально - процесуальні витрати - це передбачені кримінальним процесуальним законом витрати, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, які відшкодовуються державою певним суб`єктам кримінального процесу і підлягають стягненню з осіб, визнаних винними учиненні злочину чи, в окремих випадках, зараховуються на рахунок держави.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Тобто, за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються спеціалізованим державним установам з державного бюджету, відбувається залучення стороною обвинувачення експертів цих установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду.

Судом першої інстанції встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження 001141, внесеному до ЄРДР 31.07.2020, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, органом досудового розслідування понесені процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу автомобіля «ВМW-328», державний номерний знак НОМЕР_1 , - 490,32 гривень, судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу автомобіля «Honda-Benly», без державного номерного знака - 490,32 гривень, судової транспортно-трасологічної експертизи - 980,64 гривень та судової автотехнічної експертизи - 980,64 гривень.

Незважаючи на те, що суд першої інстанції у вироку зазначив, що витрати на проведення експертизи піддягають стягненню з обвинуваченого, однак стягнув їх на користь держави в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, однак Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз не наділений повноваженнями виступати в інтересах держави при стягненні процесуальних витрат до Державного бюджету України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №1 «Про практику постановлення судами вироків при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що у разі коли в апеляційній скарзі ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого шляхом призначення йому більш суворого покарання, то у разі задоволення апеляційної скарги, вирок суду першої інстанції скасовується та ухвалюється новий вирок.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413, ст. 414 КПК України в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом у цій частині нового вироку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі ст. 413 КПК України - скасуванню в частині призначеного ОСОБА_8 покарання з виключенням з нього посилання про стягнення процесуальних витрат «в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз».В іншій частині вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.09.2022 у кримінальному провадженні №001141, внесеному до ЄРДР 31.07.2020 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на 1 (один) рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основаного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виключити з резолютивної частини вироку при вирішенні питання про стягнення процесуальних витрат посилання «в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз».

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його оголошення та може бути оскаржен в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4