Справа № 464/2872/23
пр.№ 1-в/464/67/23
У Х В А Л А

30 травня 2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові подання Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про вирішення питання про призначення остаточного покарання за наявності кількох вироків,

у с т а н о в и в:

Провідний інспектор Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про вирішення питання про призначення остаточного покарання за наявності кількох вироків засудженому ОСОБА_4 , у порядку ст.71 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді ОСОБА_1 .

У судове засідання учасники процесу не прибули, належним чином повідомлялися про місце та час розгляду клопотання, що відповідно до ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду. Прокурором ОСОБА_5 та провідним інспектором ОСОБА_3 подано заяви в якій просять подання розглядати у їх відсутності, таке підтримують та просять задоволити.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.11 ч.1 ст.537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд може вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

За умовою ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК України визначено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 11 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків (п.11 ч.1 ст.537 КПК України).

Судом установлено, що вироком Мостиського районного суду Львівської області від 28 квітня 2021 року (справа № 448/243/21), що набрав законної сили, ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000,00 гривень.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 06 липня 2022 року замінено засудженому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу за вказаним вироком на покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців 15 днів. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року вказану ухвалу змінено та замінено засудженому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу за вироком на покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців двадцять два дні.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року замінено засудженому ОСОБА_4 несплачену суму штрафу за наведеним вироком у розмірі 77 900,00 грн на покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 6 місяців 22 дні.

Окрім цього, вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2022 року (справа № 450/2062/22), що набрав законної сили, ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням з установленням іспитового строку 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1,п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Із змісту зазначених вироків вбачається, що ОСОБА_4 після ухвалення вироку Мостиського районного суду Львівської області від 28 квітня 2021 року вчинив нове кримінальне правопорушення, за що його засуджено вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2022 року.

За правилами ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У той же час, під час ухвалення вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2022 року судом не була застосована ст.71 КК України та не зазначено про самостійне виконання цих вироків, хоча про наявність вироку від 28 квітня 2021 року суду було достеменно відомо (двічі згадується по тексту).

Питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є незвернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст.71 КК України (п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Згідно з роз`ясненнями, що викладено у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року № 11, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.411 КПК України (ст.539 КПК України 2012 року), питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Відповідно до положень п.9 ст.129 та ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання; обов`язковість рішень суду віднесено до основних засад судочинства.

Вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України (ст.539 КПК України).

З огляду на принципи обов`язковості судового рішення та недопустимості погіршення статусу і становища засудженого, виходячи із правової природи інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, у даному випадку неможливо визначити остаточне покарання повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки це призведе до погіршення ставища засудженого та фактично буде усуненням прогалин і недоліків вироків в частині призначення покарання. У даному випадку, зважаючи, що за першим вироком покарання належить відбувати реально, а за другим вироком звільнено від відбування такого з випробуванням, застосування ст.71 КК України змінить суть зазначених вище вироків, що є неприпустимим. Вироки у цій ситуації підлягають самостійному виконанню.

Водночас, суд акцентує увагу про відсутність у поданні відомостей про фактичне відбуття реального покарання (якщо відбуває покарання, то яку частину відбуто) у виді позбавлення волі на 1 рік 6 місяців 22 дні, яке на думку органу пробації підлягає приєднанню за новим вироком.

Окремо суд аналізує правове підґрунтя на звернення органу пробації із даним поданням про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до п.5 параграфу 1 розділу IV Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 № 272/5 при надходженні до уповноваженого органу з питань пробації на засуджену особу, яка перебуває на обліку, копії нового судового рішення, в якому до покарання, призначеного за новим судовим рішенням, не приєднана невідбута частина покарання за попереднім судовим рішенням або не зазначено про самостійне виконання цих вироків, уповноважений орган з питань пробації негайно письмово інформує відповідного прокурора, який здійснює нагляд за уповноваженим органом з питань пробації, та прокурора, який брав участь у судовому засіданні, та надсилає до суду клопотання для розгляду питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків.

До винесення остаточного рішення суду про порядок виконання декількох вироків, винесених стосовно однієї і тієї самої засудженої особи, виконання покарання, за яким засуджена особа перебуває на обліку в уповноваженому органі з питань пробації, не припиняється, а поставлення на облік засудженої особи за новим вироком здійснюється відповідно до цього Порядку.

Аналіз наведених законодавчих положень свідчить, що орган пробації звертається до суду з поданням про застосування покарання за наявності кількох вироків, якщо обидва вироки перебувають на його виконанні.

Як регламентовано ст.ст.13, 28 КВК України, уповноважений орган з питань пробації у межах своїх повноважень забезпечує здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням, а виправні колонії виконують покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

З огляду на таке до органу пробації не міг надходити саме на виконання вирок Мостиського районного суду Львівської області від 28 квітня 2021 року з ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року за покаранням у виді позбавлення волі, докази такого у матеріалах справи відсутні.

Підсумовуючи викладене вище, правових підстав на звернення органу пробації до суду з поданням про застосування покарання за наявності кількох вироків немає, таке подання подано не у відповідності до Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.

Отже у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.369, 372, 376, 532, 537,539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1