справа № 208/6511/23
№ провадження 1-кс/208/1296/23
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в межах кримінального провадження за № 0000935 від 23.06.2023 за ч.4 ст.186 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-15.04.2020 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.01.2016 до 29.08.2018 із розрахунку передбаченого ч.5 ст.72 КК України, вважати покарання відбутим;

-28.09.2020 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2020, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; в строк остаточно призначеного покарання зараховано покарання, відбуте ним повністю за попереднім вироком від 15.04.2020, вважати покарання відбутим;

-28.09.2022 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки;

встановив:

Старший слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000935 від 23.06.2023 за ч.4 ст.186 КК України, у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, та на підставі ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000935 від 23.06.2023 за ч.4 ст.186 КК України, в межах якого ОСОБА_6 13.07.2023 року повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185, 186 КК України, повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 КК України за наступних обставин.

18.05.2023 приблизно о 21.30 год. ОСОБА_6 перебував у дворі буд. АДРЕСА_2 . Там він побачив незнайомого йому потерпілого ОСОБА_7 , у якого відбувався конфлікт із невстановленими в ході досудового розслідування особами. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення у потерпілого будь-якого майна, яке було при ньому.

Реалізуючи свій прямий протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, діючи повторно, в умовах воєнного стану, перебуваючи в зазначений час у вказаному місці, ОСОБА_6 підійшов до потерпілого, який лежав на землі, та, з метою придушення волі останнього до спротиву протиправним діям, наніс один удар рукою ОСОБА_7 по голові, від чого останній відчув фізичний біль. Таким чином ОСОБА_6 застосував до потерпілого ОСОБА_7 фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я останнього. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_6 рукою заліз до кишені потерпілого ОСОБА_7 та дістав звідти належні останньому грошові кошти у сумі 1100 грн.

Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном. Тобто ОСОБА_6 довів свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Таким чином ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення особи ОСОБА_6 для впізнання потерпілому та свідкам, іншими доказами у їх сукупності), а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, підозрюваний може намагатись:

1. Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду.

Підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років. Суворе покарання може спонукати підозрюваного до недотримання належної процесуальної поведінки та до вчинення дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання за вчинений ним злочин. Окрім того підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків у м. Кам`янському (дружини, дітей, інших осіб на утриманні, місця роботи), що вказує на те, що він має можливість у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органів досудового розслідування.

2. Вчините інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний вже не вперше вчинив кримінальне правопорушення саме майнової спрямованості. При цьому підозрюваний не має постійного місця роботи та заробітку. Все це у сукупності вказує на те, що вчинення кримінальних правопорушень майнової спрямованості є основним джерелом заробітку для підозрюваного. Окрім цього необхідно зазначити, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення перебуваючи на іспитовому строці, що вказує що він не став на шлях виправлення та схильний до вчинення злочинів. Все це вказує у подальшому підозрюваний може вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення з метою заробітку коштів.

Підозра ґрунтується на показах потерпілої особи, свідків, речових доказах, у сукупності зібраних доказів в межах кримінального правопорушення, а тому є обґрунтованою.

На підставі вищевикладеного орган досудового розслідування дійшов висновку що чином жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурором та слідчим підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколів допиту потерпілого, свідків, речовими доказами, та з врахуванням характеризуючих даних на особу підозрюваного, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,5, ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними, так як ОСОБА_6 є особою який є особою раніше неодноразово засуджений, та підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення під час перебування на іспитовому терміні за Вироком від 28.09.2022 року, що свідчить про те, що висновків для себе підозрюваний не робить і не становиться на шлях виправлення; також наявність у підозрюваного дружини та дитини, не підтверджує що останній підтримує з ними зв`язки, так як і дружина і дитина не проживають із підозрюваним а живуть окремо. А тому заявлений запобіжний захід є єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, та нівелює заявлені ризики, які є актуальними.

Підозрюваний ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання заявив про недоведеність його причетності до скоєного кримінального правопорушення, також заявив, що він не ухилявся від органу досудового розслідування, і може знаходиться на домашньому арешті, так як в нього є місце для проживання. А тому просив не задовольняти заявлене клопотання.

Захисник, вважав що клопотання не є обґрунтованим, і не враховано, що з часу події з травня 2023 року, ОСОБА_6 не ухилився від органу досудового розслідування, а тому на думку захисту підозрюваний зможе перебувати на домашньому арешті.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 13.07.2023 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст.186 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: витягу з ЄРДР яким зареєстроване кримінальне провадження, заявою-повідомленням про скоєний злочин, покази потерпілої особи, покази свідків події, протоколами впізнання особи, речовими доказами, та іншими матеріалами кримінального провадження за їх сукупністю.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_6 є особою, який раніше є судимим, та підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України, під час перебування на іспитовому терміні за Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.09.2022 року.

Згідно до санкції ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення полі від 7 до 10 років, тобто реальне покарання.

Як зазначено самим підозрюваним ОСОБА_6 за місцем реєстрації він проживає один, офіційно не працює, його дружина та донька проживають окремо від нього, осіб на утриманні не має.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження.

Також слідчим суддею враховується розуміння підозрюваним наслідків вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, в умовах воєнного стану.

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Проте, слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 4 ст. 186 КК України, як тяжкого злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, не надає підстав для застосування застави в передбаченому ч.4 ст.183 КПК України порядку.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

У задоволені клопотання сторони захисту - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000935 від 23.06.2023 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 10 вересня 2023 рік, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1