Справа № 443/356/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/437/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 30 березня 2023 року стосовно ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України, -

встановила:

вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 30 березня 2023 року ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено ОСОБА_6 покарання за ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на профілактичному обліку у секторі превенції Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області як «кривдник», в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, в період з 24 квітня 2022 року до 10 лютого 2023 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв щодо своєї матері ОСОБА_9 , домашнє насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що погіршило якість її життя, із супроводженням відчуття глибокого душевного страждання, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило зниження емоційного настрою, постійне відчуття дискомфорту, порушення сну, страх та тривогу, та призвело до порушення адаптації, а саме пролонгованої депресивної реакції, потерпілої ОСОБА_9 , тобто психічного розладу, що виникає внаслідок переживання однієї чи кількох подій, що травмують психіку, таких як, побутові насильства.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_6 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_9 .

Зокрема, 24 квітня 2022 року приблизно о 19:00 годині ОСОБА_6 , вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем їх спільного проживання: АДРЕСА_1 , під час якого обзивав останню нецензурними словами, словесно погрожував фізичною розправою, чим вчинив моральний та психологічний тиск, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_9 , вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та був притягнутий постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 19 травня 2022 року до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

Після цього, 18 травня 2022 року приблизно о 18:00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_10 , під час якого обзивав її нецензурною лексикою, словесно погрожував фізичною розправою, чим чинив моральний і психологічний тиск, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_9 , вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за яке був притягнутий постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 20 липня 2022 року до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шістнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 272 (двісті сімдесят дві) гривні.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 30 травня 2022 року приблизно о 21:00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї матері ОСОБА_9 домашнє насильство, а саме: умисно висловлював погрози фізичною розправою, чим чинив щодо неї моральний та психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, своїми діями вчинивши правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за яке був притягнутий постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 06 червня 2022 року до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

Після цього, 01.06.2022 приблизно о 17:00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, повторно протягом року вчинив щодо своєї матері ОСОБА_9 домашнє насильство, а саме: обзивав її нецензурними словами, кричав, чим чинив відносно неї моральний та психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, своїми діями вчинивши правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за яке був притягнутий постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 06 червня 2022 року до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на 5 (п`ять) діб.

Незважаючи на вжиті заходи реагування, щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_6 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_9 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

10 лютого 2023 року приблизно о 14:00 годині ОСОБА_6 , реалізовуючи свій умисел, спрямований на вчинення систематичного домашнього психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , розпочав словесний конфлікт з останньою, під час якого кричав на неї, лаявся, обзивав нецензурними словами, бив кулаками об стіни, кидав меблі. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї матері ОСОБА_9 , що призвело до психологічних страждань останньої.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_6 тривалий час систематично заподіював своїй матері ОСОБА_9 психологічні страждання, що виражались у словесних образах, словесних погрозах їй фізичною розправою та приниженні її честі та гідності, що неодноразово викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, тривогу, а також завдали шкоди її психічному здоров`ю.

На вирок суду адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок змінити, призначивши менш суворе покарання в межах санкції статті 126-1 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що, застосування максимального розміру покарання у вигляді громадських робіт є незаконними.

Вважає, що судом не достатньо враховано характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення. В ході судового слідства прокурором було підтверджено активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину у продовж всього досудового слідства, судом не враховано, що надані покази обвинуваченого є повними та послідовними стосовно відомих йому обставин вчинення злочину, покази повністю підтверджували та не суперечили обвинувальному акту та показам потерпілої, що дало можливість стороні обвинувачення погодитись на спрощений порядок розгляду справи, без дослідження доказів зібраних на стадії досудового слідства. Така поведінка обвинуваченого свідчить про активне сприяння розкриттю злочину, що відноситься до пом`якшуючих обставин, проте не враховано судом при визначенні розміру покарання.

Захисник вказує, що обвинувачений та потерпіла ще до початку надходження обвинувального акту до суду примирилися, обговорили причину конфлікту та прийняли спільне рішення про усунення причин не повторення даного інциденту в майбутньому. 7 лютого 2023 року, потерпіла на стадії підготовчого провадження, звернулась до суду з заявою про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням мотивуючи своє рішення тим, що потерпіла з обвинуваченим примирились, будь-яких претензій потерпіла до обвинуваченого не має, обвинувачений вибачився перед нею, визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого поступка, негативно охарактеризував свою поведінку та своє відношення до вчиненого, виявив бажання виправити ситуацію та не допускати в подальшому аналогічних поступків, потерпіла разом з обвинуваченим провели спільну бесіду, обговорили всі непорозуміння які були причиною конфлікту та зобов`язались їх усунути. Потерпіла зі свого боку простила свого сина - ОСОБА_6 та просила суд його не наказувати та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 46 КК України.

В поданій потерпілою заяві не зазначалось про вид покарання обвинувачення та про його розмір, що спростовує доводи суду, що при обговоренні міри покарання потерпіла просила «суворо не наказувати» обвинуваченого.

В судове засідання обвинувачений та потерпіла не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце його проведення, заяв чи клопотань від останніх до суду не надходило. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які не з`явились до суду.

Заслухавши виступ захисника ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржуваний вирок суду є незаконним, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знайшли свого підтвердження під час перегляду апеляційним судом вироку суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Перевіривши в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції та інші матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вказані вимоги виконані судом першої інстанції належним чином.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції правильно врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінального правопорушення, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не працюючий, на обліку лікаря-психіатра не перебуває, однак знаходиться на обліку лікаря-нарколога, позитивно характеризується за місцем реєстрації, в судовому засіданні вину визнав, та вказав, про те, що щиросердечно розкаюється, обіцяє в подальшому аналогічних дій не вчиняти. Також судом враховано думку потерпілої, яка повідомила, що примирилась з обвинуваченим, просила суд його суворо не карати.

З огляду на вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції оцінивши в сукупності обставини справи, належним чином призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин, при цьому, такий вид покарання є найлегшим з передбачених санкцією ст.. 126-1 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів й підстав для зміни вироку в частині призначення покарання немає.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 30 березня 2023 року стосовно ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України, залишити без змін,апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4