643/1547/22
1-в/465/331/23
У Х В А Л А

судового засідання

10.08.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

лікуючого лікаря-психіатра, представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом

в с т а н о в и в:

заступник медичного директора з експертизи КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_4 звернулися в суд із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» евакуйований з м. Харкова з 23.03.2022р. до даного часу перебуває ОСОБА_6 , до якого згідно ухвали Московського районного суду м.Харкова від 07.02.2022 року продовжено примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Неодноразово оглядався комісією лікарів-психіатрів у м. Львові(01.08.2022р., 24.01.2023р.), які щоразу приходили до висновку про потребу продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Відповідні заяви були надіслані на адресу Франківського районного суду м. Львова та задоволені ухвалами від 19.08.2022 року та 09.02.2023 року

Внаслідок проведеного комплексного лікування: кветіапін, аміназин, еналаприл, бісопролол, галоперидол, симптоматичне., реабілітаційні заходи: перегляд телепередач, читання книг, психічний стан залишається нестабільним: Орієнтований всебічно правильно. Контакт формальний, на більшість запитань відповідає не охоче, але потім стає багатомовний, монологічний. Фон настрою дещо знижений, легко афектується. Внутрішньо-напружений, підозрілий. Вираз обличчя похмурий, гіпомімічний. Мислення паралогічне, резонерське зі структурно-логічними порушеннями по шизофренічному типу. Своїх внутрішніх переживань повністю не розкриває. Заперечує наявність слухових галюцинацій, стверджує, що «зараз «голосів» немає...». Спостерігаються періодично явища афективних спалахів. У відділенні поведінка нестійка, періодично висловлює маячні ідеї відношення стосовно інших пацієнтів та медперсоналу. Критика до скоєного правопорушення і свого стану відсутня. Потребує контролю прийому ліків.

Таким чином, у хворого зберігаються емоційна нестійкість, напруженість, періодичні афективні спалахи та відсутня критика до свого стану та скоєного злочину за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

17.07.2023 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, щоОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час страждає: «Параноїдною шизофренією, безперервний тип перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом». У зв`язку з відсутністю покращення психічного стану, періодичними афективними спалахами, емоційною нестійкістю, напруженістю та відсутністю критики до свого стану та скоєного злочину, в даний час може становити соціальну небезпеку для навколишніх та за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. У зв`язку з чим просять заяву задоволити.

У судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр, представник заявника ОСОБА_4 заяву підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним у заяві. Просить продовжити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву заперечив та вказав, що він хоче додому та лікуватись амбулаторно.

Захисник у судовому засіданні заяву заперечує, підтримує думку ОСОБА_6 . Просив застосувати до ОСОБА_6 амбулаторне лікування.

Прокурор у судовому засіданні заяву про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом відносно ОСОБА_8 не заперечувала. Просила заяву задоволити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора щодо задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити виходячи з наступного.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

У відповідності зі ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, якщо буде потреба продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричної установи повинен направити в суд за місцем знаходження психіатричної установи заяву про продовження такої госпіталізації.

Згідно з ст.19 Закону Про психіатричну допомогу продовження застосування примусових мір медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Згідно вимог ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

Судом встановлено, що 23.03.2022 року у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» був переведений ОСОБА_6 , до якого ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.04.2015 року змінено йому застосування примусових заходів медичного характеру з лікування в психіатричному закладі з посиленим наглядом на лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом, які були продовжені востаннє ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.02.2023 року.

Внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування та реабілітаційних заходів не вдалося досягнути стабільності психічного стану пацієнта ОСОБА_6 та ознак його повноцінної ремісії.

Так, 17.07.2023 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, щоОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час страждає: "Параноїдною шизофренією, безперервний тип перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом". У зв`язку з відсутністю покращення психічного стану, періодичними афективними спалахами, емоційною нестійкістю, напруженістю та відсутністю критики до свого стану та скоєного злочину, в даний час може становити соціальну небезпеку для навколишніх та за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

До наданої суду заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №150 від 17.07.2023 року, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації, що є підставою для продовження примусового лікування.

Висновок комісії лікарів-психіатрів є переконливим і належним чином вмотивованим, підстав ставити під сумнів його правильність суд не вбачає.

У судовому засіданні також була заслухана позиція лікаря-психіатра ОСОБА_4 , яка стверджувала, що стан здоров`я ОСОБА_6 після лікування не покращився, досягнути стану ремісії до даного часу не вдалося, тому він потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладуіз звичайним наглядом.

За таких обставин, з`ясувавши всі обставини заяви,заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, суд приходить до висновку про обґрунтованість продовження ОСОБА_6 застосування таких примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки не вбачається, що у ОСОБА_6 покращився стан здоров`я, внаслідок чого відпала б потреба в раніше застосованих заходах, він на даний час страждаєхронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдною шизофренією, безперервний тип перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом, а тому заяву слід задоволити.

Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 372, 376, 512-514 КПК України -

постановив:

заяву задоволити.

Продовжити ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвали проголошено 15 серпня 2023 року об 11:45 годин.

Суддя ОСОБА_1