13.03.2023
Справа № 642/4749/20
Провадження № 1-кс/642/630/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна, у кримінальному провадженні за № 0000224 від 28.08.2020, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України,-

встановив:

07.03.2023 до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування зазначив, що у провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000224 від 28.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, тобто по факту заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем, в особливо великих розмірах та службового підроблення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 наказом № 1-к від 06.08. 2014 (на підставі рішення засновника ПП «Фортуна Лімітед» від 05. 08. 2014) призначений на посаду директора ПП «Фортуна Лімітед» і відповідно ст. 8 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову діяльність в Україні від 16.07.1999 року № 996-Х1У несе відповідальність за забезпечення фіксування здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності, і зобов`язаний організовувати бухгалтерський облік на підприємстві.

Своїми умисними незаконними діями, що виразилися у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей з метою уникнення відповідальності за заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем ОСОБА_4 завдав ПАТ «Українська залізниця» матеріальних збитків в особливо великих розмірах.

02.03.2023 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч 1 ст. 366 КК України.

У власності підозрюваного ОСОБА_4 наявний житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,1285 га, з кадастровим номером :00:014:0037 та підприємство ПП «Фортуна Лімітед» ( код ЕДРПОУ 39337075) .

Зазначене вище майно по кримінальному провадженню необхідно арештувати у зв`язку з тим, що воно належить підозрюваному ОСОБА_4 на праві власності, а саме - житловий будинок за адресою : АДРЕСА_2 відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №324833729, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №324944634, земельна ділянка площею 0,1285 га, з кадастровим номером :00:014:0037 відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №324944621, ПП «Фортуна Лімітед» ( код ЕДРПОУ 39337075), яке зареєстроване за юридичною адресою : м.Харків Харківської області, вул. Морозова, б7 ( та витягу з ЄДР станом на 23.11.2022) на підставі Статуту, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 ,а незастосування в свою чергу тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, що може перешкодити забезпеченню можливої конфіскації майна, оскільки санкція ст. 191 ч 5 КК України передбачає обов`язкову конфіскацію майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності, клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Слідчий у судове засідання з`явився, клопотання підтримав.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання про арешт майна, посилаючись на наступні обставини. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 на момент розгляду клопотання не належить ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.12.2006. Зазначив, що слідчий не дотримався вимог закону, оскільки клопотання не містить достатніх та необхідних даних. Які б свідчили про можливість накладення арешту на майн, зазначене у клопотанні.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, вважає, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, з наступних підстав.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000224 від 28.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, тобто по факту заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем, в особливо великих розмірах та службового підроблення.

02.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч 1 ст. 366 КК України.

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме - можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України , які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедуро гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була 6 піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні мас давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 на момент розгляду клопотання не належить ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.12.2006, зареєстрованим в реєстрі за № 7781.

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя вважає, що особа, що подала клопотання про арешт майна, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме - можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна, у кримінальному провадженні за № 0000224 від 28.08.2020, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1