Справа № 152/321/22
Провадження №11-кп/801/210/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі

відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження №0000040 від 25.03.2022 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_9 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 29.12.2022, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, з повною загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, непрацюючого, раніше неодноразово судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні обвинуваченого є склад цього кримінального правопорушення та виправдано.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком Вінницького апеляційного суду від 06.12.2022 за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді 6 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання законної сили цим вироком залишено попередній - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення у період з 25.03.2022 по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, з базовою загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, непрацюючого, перебуває на обліку в УПСЗН, раніше несудимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні обвинуваченого є склад цього кримінального правопорушення та виправдано.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_10 вирішено рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання законної сили цим вироком залишено попередній - домашній арешт.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що маючи не зняту та не погашену судимість він, 23.03.2022 у другій половині дня (більш точного часу слідством не встановлено), під час дії воєнного стану в Україні, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, через незамкнені двері зайшов до квартири ОСОБА_11 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де встановив, що господар відсутній.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, ОСОБА_12 упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, у одній з кімнат даної квартири ОСОБА_11 виявив та викрав комп`ютерний стіл коричневого кольору, розмірами: ширина - 60 см, висота - 73 см, довжина - 82 см, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1848-1852/22-21 від 08.04.2022 становить 660 грн, та два стільця темно-коричневого кольору, з металевим каркасом, м`якими сидіннями та спинками з тканинною оббивкою розмірами: висотою 87 см, шириною 53 см, вартість яких відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1848- 1852/22-21 від 08.04.2022 становить 1020 грн.

Після цього ОСОБА_12 разом з викраденим майном зник з місця вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1680 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , 25.03.2022 близько 10:00 год, під час дії воєнноного стану в Україні, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, через незамкнені двері зайшли до квартири ОСОБА_11 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де встановили, що господар відсутній.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , упевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, у одній із кімнат даної квартири ОСОБА_11 , виявили та викрали дерев`яний комп`ютерний стіл бежевого кольору, розмірами: ширина - 50 см, висота - 90 см, довжина - 120 см, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1848-1852/22-21 від 08.04.2022 становить 577 грн.

Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_10 разом з викраденим майном зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 577 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що він 25.03.2022 близько 10:00 год, під час дії воєнного стану в Україні, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, через незамкнені двері зайшли до квартири ОСОБА_11 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де встановили, що господар відсутній.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , упевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, у одній із кімнат даної квартири ОСОБА_11 виявили та викрали комп`ютерний стіл бежевого кольору, розмірами: ширина - 50 см, висота - 90 см, довжина - 120 см, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1848-1852/22-21 від 08.04.2022 становить 577 грн.

Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_12 разом з викраденим майном зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 577 грн.

Крім того ОСОБА_10 25.03.2022 близько 14:00 год, під час дії воєнного стану в Україні, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, через незамкнені двері зайшов до квартири ОСОБА_11 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де встановив, що господар відсутній.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, ОСОБА_10 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, у одній із кімнат даної квартири ОСОБА_11 виявив та викрав дзеркало розміром 170х30 см, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1848-1852/22-21 від 08.04.2022 становить 285 грн.

Після цього ОСОБА_10 разом з викраденим майном зник з місця вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 285 грн.

За наслідками судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_10 і ОСОБА_7 у вчиненні двох епізодів крадіжки майна потерпілого ОСОБА_11 .

Судом першої інстанції ОСОБА_13 визнано винуватим та засуджено за те, що 25.03.2022 близько 10:00 год, під час дії воєнного стану в Україні, він, через незамкнені двері зайшов до квартири ОСОБА_11 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Встановивши, що власник квартири відсутній, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_12 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, в одній із кімнат квартири ОСОБА_11 виявив та викрав дерев`яний комп`ютерний стіл бежевого кольору, розмірами: ширина - 50 см, висота - 90 см, довжина - 120 см, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1848-1852/22-21 від 08.04.2022 становить 577 грн. Після цього ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 577 грн.

Дії ОСОБА_14 судом кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено за те, що 25.03.2022 близько 14:00 год, під час дії воєнного стану в Україні, він, через незамкнені двері зайшов до квартири ОСОБА_11 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Встановивши, що власник квартири відсутній, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_10 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, в одній із кімнат квартири ОСОБА_11 виявив та викрав дзеркало розміром 170х30 см, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1848-1852/22-21 від 08.04.2022 становить 285 грн.

Після цього, ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 285 грн.

Дії ОСОБА_10 судом кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок.

Прокурор зазначає, що обвинувачення, пред`явлене органом досудового розслідування ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , в повному обсязі доводиться наявними в кримінальному провадження доказами, зокрема, поясненнями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та висновком судової дактилоскопічної експертизи.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок і відправити справу на новий судовий розгляд до першої інстанції. Вказує, що слідством і матеріалами справи не доведено, що він вчинив крадіжку з проникненням та не доведено належність майна потерпілому ОСОБА_11 . Потерпілий не з`являвся за викликом суду. Обвинувачений вказує на неповне з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_18 на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , виступ прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою, зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Основою мотивувальної частини вироку є аналіз і оцінка досліджених судом доказів. При ухваленні вироку мають одержати оцінку всі докази, розглянуті в судовому засіданні: як докази, на підставі яких суд визнав установленими ті або інші обставини, так і ті з них, через які суд дійшов висновку, що деякі обставини не мали місці в дійсності. Прийняття одних і відхилення, неврахування інших доказів судом має бути вмотивованим. Підставою неврахування доказів є відсутність у відомостей про обставини кримінального правопорушення властивостей належності, допустимості або їх недостовірності.

На переконання колегії суддів ухваливши вирок, яким часткво виправдав ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування та зміни судового рішення судом апеляційної інстанції серед іншого є: неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Суд у своїх висновках про визнання ОСОБА_10 та ОСОБА_7 невинуватим в пред`явленому обвинуваченні за відсутністю в їх діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, надав лише часткову та неповну оцінку доказам сторони обвинувачення, докази судом лише перераховані у вироку без надання їм оцінки та розкриття їх змісту, зазначення обставин, які ці докази підтверджують чи спростовують.

Прокурор в апеляційній скарзі посилається на ряд доказів, які вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення крадіжки темно-коричневого столу і стільців з квартири ОСОБА_11 та причетність ОСОБА_10 до вчинення крадіжки бежевого столу. Зокрема, це пояснення потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_7 за темний стіл та стільці. Пояснення свідка ОСОБА_19 , які підтвердив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 несли стіл до ОСОБА_20 , якому його продали. Свідок ОСОБА_21 придбав стола в обвинувачених, що підтвердив в суді. Свідок ОСОБА_15 вказував, що допомагав ОСОБА_7 нести темно-коричневий стіл, якого впізнав по зламаній ніжці, адже бачив його у квартирі ОСОБА_11 . Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 також підтвердила, що бачили як ОСОБА_15 і ОСОБА_22 несли темний стіл.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 не заперечив факту щодо допомоги ОСОБА_7 занести стіл та отримати кошти.

Вказаним поясненням свідків суд першої інстанції не дав належної оцінки, не спростував їх у вироку, а лише їх перерахував.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Положення статей 86, 87 КПК України регламентують, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

При цьому надається оцінка таким критеріям: одержання доказів належним суб`єктом, одержання доказів із належного джерела, дотримання належної процедури отримання доказів.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Рішення про те, що наявні у кримінальному провадженні докази є неналежними чи недопустимими суд не прийняв, однак залишив поза увагою обставини, які вони підтверджують, обмежившись загальним твердженням про не доведення винуватості обвинувачених у вчинені злочинів.

Також, у вироку суд належним чином не спростував доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про надання дозволу потерпілим ОСОБА_11 на доступ до квартири останнього. Обвинувачений вказував, що потерпілий просив наглядати його за майном.

Окрім того, формулюючи обвинувачення, визнане доведеним, суд першої інстанції вказав на повторність в діях ОСОБА_10 , інкримінуючи йому один епізод крадіжки.

Враховуючи, що в судовому рішенні не одержали належну оцінку усі докази, а судове рішення не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції не може залишатись в силі та підлягає скасуванню з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, а тому суду першої інстанції необхідно при новому розгляді справи врахувати наведене, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Докази сторони обвинувачення щодо кожного з епізодів крадіжок повинні отримати оцінку кожен окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 29.12.2022 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 продовжити на 60 днів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3