Провадження №: 1-кп/752/1185/22
У Х В А Л А
15.11.2022 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисникаОСОБА_7

під час проведення у приміщенні суду у місті Києві відкритого судового засідання у кримінальному провадженні №0001604відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2021 відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Голосіївським районним суду міста Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України нападу з метою заволодіння чужим майном (розбої), поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та поєднаному з проникненням до сховища, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2021 за №0001604.

У судовому засіданні 15.11.2022 прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на ризики, визначені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду, незаконність впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, мотивуючи це тим, що обвинуваченому відомі місця їх мешкання і він усвідомлює обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, тяжкість діяння та покарання, яке за нього передбачене.
Захисник заперечувала проти продовження тримання свого підзахисного під вартою, зазначила, що посилання на ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу є цілком необґрунтованим, адже прокурор не довів суду, яким чином він викликає потерпілу у судове засідання, яка постійно до суду не з`являється, тоді як тяжкість інкримінованого правопорушення є не може становити собою єдину підставу для продовжуваного тримання обвинуваченого під вартою. Також на увагу заслуговує факт наявності у ОСОБА_6 онко хворої матері.
Обвинувачений поклався на розсуд суду та просив вирішити заявлене клопотання з дотриманням вимог чинного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Проаналізувавши виступ сторін та їх мотивування, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для продовжуваного тримання обвинуваченого під вартою та задоволення заявленого клопотання прокурора у зв`язку з обґрунтованістю пред`явленого обвинувачення та наявністю ризиків, описаних прокурором в частині переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу і свідка, можливості вчинення нового кримінального правопорушення.
Зокрема суд виходить з того, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, тоді як усвідомлення тяжкості покарання несе у собі загрозу небажання бути засудженим, усвідомлення важливості показань потерпілої і свідка несе у собі загрози застосування до них негативного впливу з особистих корисливих мотивів.
У той же час з`ясовані дані про особу обвинуваченого, а саме: відсутність офіційного місця роботи до затримання, власної родини, дітей, наявність суттєвих фінансових запозичень свідчить про недостатність соціально-емоційної прив`язки до міста Києва, що дозволяє обґрунтовано вести мову про значну ймовірності переховування, а на фоні відсутності засобів до існування про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.
При цьому суд зважає на те, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, що обумовлює підвищену зайнятість працівників правоохоронних структур у несенні посиленої служби та їх залученні до заходів із забезпечення обороноздатності держави, що дає підстави вести мову про відсутність гарантій належного контролю за дотриманням обвинуваченим умов відбуття іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у разі зміни запобіжного заходу.
З урахуванням сумарної тривалості суд оцінює строк дії запобіжного заходу таким, що не виходить на цей час за межі розумного строку і таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується.
Задовольняючи клопотання прокурора, суд зважає на практику Європейського суд з прав людини, який неодноразово вказував на те, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей і тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Зазначена інституція зазначає, що суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою (п. 219 рішення у справі Нечипорук і Йонкало проти України).
На переконання суду інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та забезпечать його належну поведінку.
Керуючись ст. 177, 333, 372, 395 КПКУкраїни, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб по 13.01.2023 року включно без визначення альтернативного, більш м`якого виду запобіжного заходу.
2.Відлік строку запобіжного заходу рахувати з 15.11.2022.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Судді ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2

ОСОБА_3