Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 315/188/22
Провадження № 1-і/332/57/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора Гуляйпільського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 06.02.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво, Донецької області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Гуляйпільського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 06.02.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21.02.2022 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.04.2022, який у подальшому продовжувався відповідними ухвалами суду. За ухвалою суду від 12.10.2022 ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 10.12.2022.
Прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, є реальними та триваючими, та виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, так, як альтернативні запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та надав аналогічні пояснення, що вказані у клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора стосовно продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою з огляду на його належну необґрунтованість , просили змінити запобіжний захід на менш суворий.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Положення чинного КПК України вказують, що важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові. Доведення таких обставин покладається на слідчого, прокурора.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.
Як вбачається зі змісту клопотання, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України перебуває на розгляді у Гуляйпільскому районному суді Запорізької області (дата отримання судом обвинувального акту в клопотанні не вказана).
Крім того, як випливає із клопотання, відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 21.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжувався, що свідчить про те, що останній вже тривалий час перебуває під вартою.
При цьому, доводів, які б свідчили про те, що на даний час здійснюється судовий розгляд у даному кримінальному провадженні прокурором в своєму клопотанні не зазначено, посилаючись тільки на сплив строків застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .
Надмірно тривале знаходження обвинуваченого під вартою, за фактичною відсутності судового розгляду є неприпустимим. Здійснення судового розгляду в цьому кримінальному провадженні не відповідає його завданням, оскільки не є швидким.
Таке забезпечення розгляду та вирішення справи не відповідає загальним засадам кримінального провадження: верховенства права, законності, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, доступ до правосуддя, забезпечення права на захист.
Водночас ч. 4 ст. 28 КПК України визначає, що кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
За таких обставин слід виходити, що з урахуванням вкрай тривалого часу, перебування обвинуваченого під вартою, суд вважає, що ступень ризиків вказаних судом зменшився, що є підставою для розгляду питання про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою.
При цьому, покладення на обвинуваченого обов`язків прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду, утримуватися від спілкування зі свідками у цьому провадженні також істотно зменшують існуючи ризики.
Зваживши всі обставини у їх сукупності, надмірно тривалий час перебування обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку, що запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 можливо шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 199, 131-132, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.
Змінити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:
- з`являтися на першу вимогу до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- не відлучатися з місця перебування без дозволу суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого злочину;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання встановити до 06 лютого 2023 року.
В порядку ст. 179 КПК України обвинуваченому роз`яснюється, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжних захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1