Справа №635/1101/23
Провадження по справі №1-в/635/77/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

секретар судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Біломорськ, Російська Федерація, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м.Харкова від 10.02.2020 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК Українидо 4 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк тримання від вартою і строк відбування покарання обчислюється з 06 червня 2019 року.

Початок строку відбування покарання 06.06.2019 року.

Кінець строку відбування покарання 06.12.2023 року.

Засуджений ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі з 11.06.2019 року, а з 16.04.2020 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений за час відбування покарання порушував режим тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності чотири рази, але в наслідок проведеної виховної роботи змінив поведінку на кращу, на даний час дисциплінарні стягнення зняті і погашені у встановленому законом порядку; за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався рішенням дисциплінарної комісії вісім разів; на даний час характеризується позитивно. На даний час у промисловій зоні установи не працевлаштований. Приймає активну участь у роботах по благоустрою установи; до виконання робіт відноситься позитивно, у роботі проявляє ініціативу; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Творчість» та «Духовне відродження», до реалізації яких проявляє інтерес, відвідує релігійні збори; прагне до вдосконалення власних навичок, у 2021 році закінчив онлайн курси навчання для соціальних робітників з числа засуджених та отримав відповідну кваліфікацію для виконання обов`язків соціального робітника; підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує посилки, стосунки доброзичливі.

Засуджений та представник установи виконання покарань надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення.

Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 11.06.2019 року знаходиться в місцях позбавлення волі. За період утримання в Харківському СІЗО характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, заохочень та стягнень не мав. З 16.04.2020 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_6 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 від 13.02.2023 року, ОСОБА_5 з 16.04.2020 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», характеризується позитивно, за порушення режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності чотири рази, але в наслідок проведеної виховної роботи змінив поведінку на кращу, на даний час дисциплінарні стягнення зняті і погашені у встановленому законом порядку; заохочувався рішенням дисциплінарної комісії вісім разів. На даний час засуджений у промисловій зоні установи не працевлаштований, приймає активну участь у роботах по благоустрою установи; до виконання робіт відноситься позитивно, у роботі проявляє ініціативу; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Засуджений дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, на критику в свою адресу реагує адекватно; сумлінно ставиться до виконання передбачених законом вимог персоналу установи; має охайний зовнішній вигляд, охайний; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Творчість» та «Духовне відродження», до реалізації яких проявляє інтерес, відвідує релігійні збори; прагне до вдосконалення власних навичок, у 2021 році закінчив онлайн курси навчання для соціальних робітників з числа засуджених та отримав відповідну кваліфікацію для виконання обов`язків соціального робітника; підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує посилки, стосунки доброзичливі.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , останній має ряд непогашених та не знятих судимостей, а саме засуджений:

- 20.03.2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 21.02.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, 70 КК України до 4 років 3-х місяців позбавлення волі, звільнений 17.01.2011 по відбуттю строку покарання;

- 14.05.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років 6-ти місяців позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 11.03.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 13.06.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ч.2 ст.185, ст..70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 13.09.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6-ти місяців позбавлення волі;

- 27.01.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі,

- 28.04.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 4-х місяців позбавлення волі, звільнений 04.12.2017 умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 місяці 25 днів,

- 10.02.2020 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 , ч.1 ст.70 КК Українидо 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 10.02.2020 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК Україниза вчинення корисливих злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до не тяжких та тяжких злочинів.

Суд враховує також ту обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджений до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений, крім того, до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після чого він знову був засуджений за вчинення корисливих злочинів.

Зазначене свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_8 та довідки про заробітну плату ОСОБА_5 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_9 , засуджений в період з червня 2020 року по листопад 2020 року був працевлаштований до 1 цеху та індивідуальної дільниці, де виконував роботи з переробки вторсировини та заточування ножів; з січня 2021 року по лютий 2021 року був працевлаштований до відомчої пожежної охорони пожежним-спостерігачем; з березня 2021 року працевлаштований до 1 та 2 цехів, де виконував роботи з переробки вторсировини, миття флекси, виготовлення стільців, розкладачок, крісел, шезлонгів, санок нестандартних виробів, деталей до тракторів, складових до велосипедів та меблів, за що отримував заробітну плату, в інший період засуджений не працював, заробітну плату не отримував.

Згідно змісту вироку, яким засуджено ОСОБА_5 , вбачається, що з засудженого на користь ОСОБА_10 стягнуто спричинену матеріальну шкоду у сумі 16363,25 гривень, на користь ОСОБА_11 стягнуто спричинену шкоду у сумі 4000 гривень, на користь ОСОБА_12 стягнено спричинену шкоду у сумі 5809 гривень, а також на користь держави стягнуто судові витрати у сумі 5809 гривень.

Відповідно довідки, виданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_13 , станом на 31.01.2023 засуджений ОСОБА_5 достроково відшкодував 1887 гривень, залишок заборгованості за вироком суду складає 30094,50 гривень.

Згідно Витягу з протоколу №50 від 09.12.2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів засуджених щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.101 КВК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №41 від 29.09.2021 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №22 від 15.06.2022 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.

Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Крім того, в матеріалах справи наявні характеристики на засудженого від 09.12.2020, та 15.06.2022 зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку та негативно, порушував режим тримання , за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності чотири рази, з метою правослухняної поведінки заохочувався п`ять разів, проте заходи виховного впливу не дали належного результату, на критику в свою адресу реагує не завжди адекватно, схильний до створення конфліктних ситуацій, до виконання вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до виконання робіт з благоустрою ставиться посередньо, ініціативу у роботі не проявляє.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього на даний час немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Застосування до засудженого заохочення у вигляді восьми заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи, відбуття ОСОБА_5 2/3 строку покарання та сам факт працевлаштування засудженого протягом 6 місяців в 2020 році та 10 місяців 2021 році без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення протягом всього періоду відбування ним покарання, та не свідчать, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Київського районного суду м.Харкова від 10.02.2020 року.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд вважає подання Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 за вироком Київського районного суду м.Харкова від 10.02.2020 року відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 10 квітня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1