Провадження по справі № 1-кп/522/44/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 223, на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000673 від 19.10.2022 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який має профільну середню освіту, не одруженого, працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

15.10.2022 року близько о 14 годині, більш точний час не встановлено, достовірно знаючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 продовжено дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 строк діб, Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 строк діб, ОСОБА_3 перебував у дендропарку Перемоги за адресою: м. Одеса, площа 10-го квітня, де на землі знайшов банківську картку банку «Восток» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_6 , на балансі якої знаходилися грошові кошти належні останній у розмірі 4 тисячі 951 гривня 96 копійок. Знайшовши вказану банківську картку, у ОСОБА_3 виник злочинний намір спрямований на таємне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, що належать ОСОБА_6 та перебували на балансі її банківської картки.

В подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправність своїх злочинних дій та настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, діючи умисно, переслідуючи ціль незаконного збагачення, розпорядився грошовими коштами, що перебували на балансі належній ОСОБА_6 банківській картці на власний розсуд, та 15.10.2022 у період часу з 19 год. 48 хв. по 20 год. 17 хв. здійснив розрахунки у магазині «Продукти» за адресою: м. Одеса, Черняховського, буд. 18 на суми 310 грн., 470 грн., 479 грн., 488 грн. 50 коп., 481 грн., 146 грн., 481 грн., 446 грн., 493 грн., 50 коп., 3 грн., 486 грн., 253 грн., тим самим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 тисячі 537 гривень.

Дії, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду таке. Вказав, що дійсно в жовтні 2022 року приблизно в обід, точного часу він не пам`ятає, він перебував в місті Одеса, в парку «Перемоги», де на доріжці побачив банківську картку, яку підняв. Потім ввечері, того ж дня, він пішов в магазин, де придбав товари та розрахувався викраденою карткою. У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що не знав чому так зробив, однак він зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон. Вказав, що є інвалідом ІІІ групи.

Просив суд суворо його не карати та врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Вказав, що матеріальну шкоду він відшкодував потерпілій в повному розмірі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , просив суворо не карати його підзахисного, врахувати щире каяття, відшкодування шкоди в повному обсязі, те, що обвинувачений є інвалідом ІІІ групи та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Також долучив характеристику ОСОБА_3 видану начальником ВД № 8 КП «Житлово-комунальний сервіс «ФОНТАНСЬКИЙ» ОСОБА_7 , згідно якої обвинувачений характеризується з позитивного боку.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Прокурор в судовому засіданні подав заяву від потерпілої, в якій остання просила проводити судовий розгляд без її участі та зазначила, що не має будь-яких претензій, у тому числі морального та матеріального характеру, до обвинуваченого, спричинений матеріальний збиток у розмірі 4 537 гривень їй відшкодовано в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк строком на один рік. Прокурор вказав, що запобіжний захід застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2022 року наразі сплинув, а долю речових доказів просив вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, осіб на утриманні не має, працевлаштований, є інвалідом ІІІ групи, має середню освіту, зареєстрований та проживає в м. Одеса, відомості щодо перебування обвинуваченого у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку в матеріалах кримінального провадження відсутні, раніше не судимий та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.

Крім того, прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання не пов`язане з позбавленням волі, визначивши іспитовий строк.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий та повністю відшкодував завдану шкоду, є інвалідом ІІІ групи, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на один рік.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Як вбачається з матеріалів провадження, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який станом на сьогоднішній день сплинув. Прокурором не було подано клопотання щодо обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 .

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Витрати для проведення експертиз відсутні.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Речові докази, а саме:

- чеки від 15.10.2022 року за здійсненні ОСОБА_3 розрахунки у період часу з 19 год. 48 хв. по 20 год. 17 хв. у магазині «Продукти» за адресою: АДРЕСА_2 , на суми 310 грн., 470 грн., 479 грн., 488 грн. 50 коп., 481 грн., 146 грн., 481 грн., 446 грн., 493 грн. 50 коп., 3 грн., 486 грн., 253 грн. зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- придбані відповідно до чеків від 15.10.2022 року за здійсненні ОСОБА_3 розрахунки у період часу з 19 год. 48 хв. по 20 год. 17 хв. у магазині «Продукти» за адресою: АДРЕСА_2 , на суму 310 грн., 470 грн., 479 грн., 488 грн. 50 коп., 481 грн., 146 грн., 481 грн., 446 грн., 493 грн. 50 коп., 3 грн., 486 грн., 253 грн. товари та продукти харчування: 5 порожніх пляшок від пива «Holsten», «Корабельне», дві консерви «Свинина по домашньому», «Паштет печінковий», «Паштет фермерський з м`ясом качки», три пачки сигарет «LD» повернути власнику.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1