Справа № 206/1887/21
Провадження № 1-кп/206/36/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2022 Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого суді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000021 від 09.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 146 КК України,

учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник-адвокат ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2021 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000021 від 09.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки строк дії застосованого запобіжного заходу спливає, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Захисник адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту або застави, оскільки останній тривалий час перебуває під вартою, ризики на які посилається прокурор в клопотанні є не доведеними та не змінними. Окрім того, дії ОСОБА_3 не були направлені на незаконне заволодіння транспортного засобу, оскільки потерпілим ОСОБА_6 , як було зазначено в судовому засіданні ОСОБА_3 було надано дозвіл на право керуванням транспортним засобом.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо заявленого клопотання прокурора заперечував, зазначаючи, що ризики на які посилається прокурор є необґрунтованими. Його вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не була доведена стороною обвинувачення. Потерпілим ОСОБА_6 йому був наданий дозвіл на право керування транспортним засобом, останнього він не викрадав. Окрім того зазначив, що потерпілого ОСОБА_6 він не бив, останній бився з ним. Після бійки він посадив ОСОБА_6 до автівки, який дозволив йому керувати нею. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який.
Суд, вивчивши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2022 обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місця тобто до 11.11.2022 включно до 12 год. 00 хв.
Частиною першою ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також, враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно з якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою та клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 і захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або заставу, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання, зокрема за ч. 2 ст. 289 КК України - позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_3 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.
Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, та можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки останній не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що може спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів. Також ОСОБА_3 раніше порушував вимоги застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та самовільно залишив місце свого мешкання, при цьому пошкодивши та знявши електронний засіб контролю, та не з`явився до судового засідання призначеного на 08.09.2021, після чого почав переховуватись від суду, в зв`язку з чим останнього було оголошено в розшук.
Таким чином, ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не перестали існувати.
Дані відносно особи обвинуваченого враховуються судом, як соціальні зв`язки обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою обвинуваченого, та вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюються у вчиненні низки злочинів, серед яких тяжкий злочин, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.
При цьому одночасно, суд відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо осіб, підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 продовжити, з визначенням застави згідно з п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму, що становить 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень для працездатних осіб.
Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений ОСОБА_3 не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.
Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
При цьому, приходячи до такого висновку, суд не може прийняти до уваги доводи захисника-адвоката та обвинуваченого про те, що застосовування до останнього запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою є недоцільним, через необґрунтованість, бездоказовість та непереконливість наведених прокурором ризиків, оскільки судом встановлено, що наведені прокурором ризики заслуговують на увагу та є доведеними в розумінні ст. 177 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне частково задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів з визначеним розміром застави.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 7,9, 177, 178, 182,194,199, 331, 370, 372КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000021 від 09.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України - задовольнити частково.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів починаючи з 08.11.2022 до 05.01.2023 включно до 12 год. 00 хв. та визначити розмір застави у виді п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму, що становить 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок за наступними реквізитами: одержувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030200, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA5026001, код класифікації доходів бюджету: 22030200, призначення платежу - застава, кримінальне провадження під № 0000037 від 20.01.2020, обвинувачений (прізвище, ініціали), платник (прізвище, ініціали).
В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та повідомити про це суд.
З моменту звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
На час дії запобіжного заходу у вигляді застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за умови внесення застави, наступні процесуальні обов`язки:
- прибувати за кожним викликом суду;
- не виїжджати за межі міста Дніпра без дозволу суду;
- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання;
- за наявності паспорту для виїзду за межі України здати його до органів Державної міграційної служби України.
Визначити термін дії зазначених процесуальних обов`язків протягом двох місяців з дня внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, дублікат документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави надати до Самарського районного суду міста Дніпропетровська.
Ухвали суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1