Провадження №1-кп/522/9/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора- ОСОБА_5

підсудного- ОСОБА_6

захисника- ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну кримінальну справу №3 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тирасполь Молдавської ССР, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, перебуває у цивільному шлюбі, виховує малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше на території України не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 27, п. п. 6, 11, 12, ч.2 ст. 115 КК України, ч.1 ст.263 КК України,

УСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 27, п. п. 6, 11, 12, ч.2 ст. 115 КК України, ч.1 ст.263 КК України, за наступних обставин.

У невстановлений час та місці ОСОБА_6 вступив у попередню змову з невстановленими особами (матеріали кримінальної справи відносно яких виділені окреме провадження) направлену на вбивство ОСОБА_8 .. Далі, ОСОБА_6 , постійно проживаючи в м.Тираспіль, ПМР, у невстановлений час та невстановленим способом дістався до м.Одеси, де невстановленими особами він був поінформований про зовнішні дані ОСОБА_8 , проінструктований про деталі злочину, що готується, озброєний вогнепальною зброєю пістолетом системи Макарова, зарядженим бойовими патронами.

Вранці 24 вересня 2010 року ОСОБА_6 озброєний пістолетом «Макарова» прибув у двір будинку АДРЕСА_2 , куди приблизно о 10.30 год. прибув автомобіль марки «Мітцубісі Паджеро» (реєстр. № НОМЕР_1 ) з салону якого вийшов ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_6 , підійшовши до ОСОБА_8 , вісім разів вистрелив із пістолета «Макарова» в останнього, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження від яких той помер.Смерть ОСОБА_8 знаходиться у прямому причинному зв`язку з проникаючими вогнепальними кульовими пораненнями тулуба з ушкодженням серця, лівої легені, печінки і настала безпосередньо внаслідок гострої крововтрати. Після цього ОСОБА_6 перемістився з місця події раніше спланованим маршрутом до району будинку АДРЕСА_3 , забравши з собою знаряддя злочину, звідки втік на невстановленому транспортному засобі, який його чекав, і залишив м.Одесу.

Крім того, ОСОБА_6 в невстановлений час у невстановленої особи незаконно придбав бойовий пістолет «Макарова», який був заряджений бойовими патронами, калібру 9 мм. Вказаний ПМ ОСОБА_6 став зберігати і носити при собі з метою вчинення вбивства ОСОБА_8 до 24 вересня 2010 року.

Вироком Київського районного суду м.Одеси від 18 березня 2013 рокуОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч.2 ст.27, пунктами 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК на строк 14 років із конфіскацією майна, яке є його власністю; за ч.1 ст.263 КК на строк 2 роки. На підставі ст.70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років із конфіскацією майна, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2013 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінено. Постановлено виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку за ч.1 ст. 263 КК збут вогнепальної зброї і боєприпасів. В решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Ухвалою колегіі суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.08.2015 року, ухвала Апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2013 року скасована та направлена на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року вирок Київського районного суду м.Одеси від 18 березня 2013 рокустосовно ОСОБА_6 через допущення істотних порушень кримінально-процесуального закону в ході судового слідства скасовано та направлено на новий судовий розгляд у новому складі суду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення справи на додаткове розслідування у зв`язку із суттєвими порушеннями кримінально-процесуального кодексу, які неможливо усунути під час судового розгляду, посилаючись на те, що органом досудовому розслідування не зібрані усі необхідні докази, а у суду така можливість наразі відсутня. Клопотання також мотивовано однобічністю та неповнотою досудового слідства. Так більше ніж за 6 років розгляду справи, судом не допитано свідків та потерпілих, вичерпні можливості їх виклику та з боку сторони обвинувачення відсутні будь-які рапорти щодо заходів забезпечення явки вказаних осіб в судове засідання. Зазначені обставини унеможливлюють об`єктивне дослідження обставин справи.

Прокурор заперечував проти повернення справи на додаткове розслідування.

Підсудний в судовому засіданні підтримав клопотання захисника у повному обсязі.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінальної справи, приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ст. 281 КПК України (в ред. 1960 року) повернення кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, яке регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" №2 від 11.02.2005 ( далі Постанова), повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК ( 1001-05 ) не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Неправильним досудове слідство визнається тоді, коли органами досудового слідства при здійсненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень неправильно були застосовані або безпідставно не були застосовані норми кримінально - процесуального чи кримінального закону, без усунення яких справа не може бути розглянута в суді.

Відповідно до вимог ч.1 ст.22 КПК України (в ред.1960 року) прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Згідно зі ст.64 КПК України (в ред.1960 року) при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: 1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); 2)винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; 3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; 4) характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

Відповідно до ст. 275 КПК України (в ред.1960 року) розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення.

Згідно зі ст.327 КПК України (в ред.1960 року) вирок суду може бути обвинувальний або виправдувальний. Обвинувальний вирок і виправдувальний вирок повинні бути судом мотивовані. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Допитаний у ході судового розгляду підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів заперечив та пояснив, що їх не вчиняв, справа відносно нього була сфабрикована працівниками міліції.

Перевірити в суді показання обвинуваченого не виявилось можливим.

За весь час розгляду справи, який тривав понад 6 років судом було допитано лише одного свідка ОСОБА_9 , який повідомив суду, що не впізнає підсудного ОСОБА_6 , тим більше не впізнавав його під час досудового слідства. Явку інших свідків сторона обвинувачення не забезпечила.

Всупереч вимогам ст.ст.22, 64, 65 КПК України (в ред. 1960 року) у ході досудового розслідування даної кримінальної справи не було встановлено дійсне місце проживання свідків, показання яких мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у даній справі. Так, у ході судового розгляду судом встановлено, що за зазначеними у додатку до обвинувального висновку адресами вищевказані свідки не проживають. Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 неодноразово викликалися у судове засідання для проведення їх допиту, шляхом надсилання повісток. У зв`язку із неприбуттям зазначених свідків для допиту, судом було постановлено відповідне доручення про встановлення місця мешкання свідків

Протягом років судового розгляду суд намагався усунути виявлені недоліки досудового слідства шляхом виклику для допиту потерпілих, свідків, витребування документів, виносилися численні постанови про привід свідків, направлялися окремі постанови через неналежне виконання таких приводів, однак такі заходи не принесли позитивного результату, свідки так жодного разу на допит до суду так і не з`явилися. На даний час у суду відсутні відповіді правоохоронних органів щодо виконання винесених ухвал, що свідчать про те, що виявлені недоліки можливо усунути виключно на стадії досудового розслідування.

Крім того з письмових заяв підсудного вбачається, що до нього застосовувались недозволені методи слідства, незаконне затримання та утримання в відділі міліції без дозволу суду та інші порушення Закону, які за його твердженнями спричинили дачу ним неправдивих показів, в яких він на початковій стадії досудового розслідування без участі захисника визнавав свою вину в інкримінованих йому злочинах. Вказані факти не були перевірені прокурором.

З матеріалів кримінальної справи також вбачається, що призначення криміналістичних експертиз було здійснено органом досудового розслідування всупереч вимогам ст.197 КПК України(в ред 1960 року), без забезпечення прав обвинуваченого при призначенні і проведенні відповідних досліджень, про які Куру було повідомлено вже після їх проведення, при ознайомленні з матеріалами справи.

Таким чином, судом були використані всі надані йому кримінально-процесуальним кодексом (в ред. 1960 року) повноваження для забезпечення явки вищевказаних свідків до суду з метою їх допиту для встановлення об`єктивної істини у справі, однак вжиті судом заходи не дали позитивних результатів у зв`язку із допущеною органом досудового слідства неповнотою при встановленні та перевірці даних про особу свідків, незабезпечення органом досудового слідства їх явки до суду. При цьому, суд звертає увагу на те, що судами вищих інстанцій при перегляді попередніх судових рішень у даній кримінальній справі були надані вказівки про необхідність безпосереднього допиту свідків в судовому засіданні на стадії судового розгляду, а тому оголошення в порядку ст.306КПК України (в ред. 1960 року) їх показань наданих в ході досудового слідства не забезпечить виконання судом вимог всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин даної справи, а також гарантування підсудному права на захист, із дотриманням засад змагальності та диспозитивності та практики ЄСПЛ.

Водночас, суд вважає, що орган досудового слідства, враховуючи надані йому законом повноваження та функції має можливість в повному обсязі встановити дані вказаних вище свідків з метою забезпечення їх подальшої явки до суду, оскільки не вичерпані всі можливості отримання достовірних доказів у справі.

Згідно ст.16-1 КПК України (в ред. 1960 року) на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам. Суд в даному випадку в судовому засіданні не має дієвих повноважень для забезпечення проведення комплексу ефективних слідчих та оперативно розшукових дій для усунення вищенаведених недоліків досудового розслідування.

Проведення такого обсягу дій прямо суперечитиме процесуальній природі судового розгляду, оскільки здійснення досудового слідства та збирання доказів, встановлення даних про особу свідків з дотриманням положень КПК України покладається на слідчих і проведення ними таких дій є обов`язковим.

Враховуючи вищенаведені недоліки, які, на думку суду, не можуть бути усунені в ході судового слідства, проте можуть бути виправлені в ході додаткового розслідування справи, прийняття кінцевого рішення у справі є неможливим, а тому суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання сторони захисту та повернення даної кримінальної справи на додаткове розслідування з підстав, передбачених ст.. 281 КПКУ, в ході якого слід усунути вказану у постанові суду неповноту та неправильність.

Під час додаткового розслідування необхідно встановити адреси фактичного місця проживання усіх свідків та повторно допитати їх, провести інші слідчі та оперативно-розшукові дії, експертні дослідження у разі виникнення необхідності, з дотриманням прав обвинуваченого, з метою забезпечення в подальшому можливості суду повно, всебічно, об`єктивно та безпосередньо розглянути дану кримінальну справу та винести законне і обґрунтоване рішення у розумні строки.

Керуючись ст. ст. 237, 240, 245, 244, 246, 281 КПК України 1960 року,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 - задовольнити.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 27, п. п. 6, 11, 12, ч.2 ст. 115 КК України, ч.1 ст.263 КК України - направити для організації додаткового розслідування прокурору Приморської окружної прокуратури м.Одеси.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя:

28.02.2023