26.12.2022
Справа № 331/4828/22
Провадження № 1-кс/331/1485/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2022 року за №0000280,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м.Запоріжжя звернувся захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 зі скаргою на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2022 року за №0000280.

У вказаній скарзі він просить: 1) скасувати складене 15 листопада 2021 року старшим слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у відношенні ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000280 від 11 лютого 2022 року; 2) зобов`язати компетентних посадових осіб прокуратури у кримінальному провадженні №0000280 від 11 лютого 2022 року вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні №0000280 про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Обґрунтовуючи подану скаргу, захисник ОСОБА_4 зазначив про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 було виділено з кримінального провадження №0000140 від 30 квітня 2021 року у кримінальне провадження за №0000280 від 11 лютого 2022 року.

Відповідно до змісту оскаржуваного повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 15 листопада 2021 року старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , розглянувши матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР 30 квітня 2021 року за №0000140 та встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а саме: розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах, при наступних обставинах:

«Директор ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» ОСОБА_7 на початку липня 2021 року, діючи в інтересах третіх осіб, з метою власного збагачення, діючи з прямим умислом на розтрату майна ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України», а саме: частини зрощеної сільськогосподарської культури «Просо», вступив у попередню змову із посадовими особами вказаного державного підприємства, а саме: головним бухгалтером ОСОБА_8 та економістом ОСОБА_9 , а також директором ТДВ «Веселівський елеватор» ОСОБА_5 .

У подальшому, з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на розтрату майна ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України», зловживаючи службовим становищем, пов`язаним із управлінням підприємством, організацією та здійсненням керівництва науково-дослідною і виробничо-господарською діяльністю підприємства, в порушення чинного законодавства та Статуту ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України», ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , шляхом приховування від обліку реальної врожайності, занизили кількість зібраного врожаю сільськогосподарської культури «Просо», зрощеної протягом 2021 року за рахунок посівного матеріалу та техніки підприємства на земельних ділянках, які на праві постійного користування належать ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України», та відображення в бухгалтерському обліку підприємства і у відповідних звітностях недостовірних даних відносно кількості збору зазначеної сільськогосподарської культури.

Після чого, продовжуючи вчинювати активні дії, направлені на досягнення мети єдиного злочинного умислу, направленого на розтрату майна державного підприємства, а саме: врожаю сільськогосподарської культури «Просо», організували вивезення даного врожаю до ТДВ «Веселівський елеватор», у бухгалтерській звітності якого не відображено істотну кількість вивезеного врожаю, чим фактично вчинили розтрату майна державного підприємства.

Так, згідно висновку комплексної судової-економічної та судової-товарознавчої експертизи №1394/1395/1396-21 від 11 листопада 2021 року, враховуючи розбіжності в бухгалтерській документації та фактично наявної кількості залишку культури «Просо» на зберіганні ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України», сума збитку, завданого даному державному підприємству, складає 1 096 326,00 гривень.».

Таким чином, як зазначено у повідомленні про підозру, «директор ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» ОСОБА_7 , зловживаючи службовим становищем, за попередньою змовою із посадовими особами вказаного державного підприємства, а саме: економістом ОСОБА_9 , головним бухгалтером ОСОБА_8 та директором ТДВ «Веселівський елеватор» ОСОБА_5 , у період часу з 29 серпня по 02 вересня 2021 року шляхом внесення до бухгалтерського обліку недостовірних відомостей щодо фактичного розміру врожаю сільськогосподарської культури «Просо» за 2021 рік, розтратили майно державного підприємства на користь третіх осіб, чим ДП «ДГ«Широке» ДДСДС НААН України», було спричинено матеріальних збитків на суму 1 096 326, 00 гривень, що у шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян».

Захисник вважає, що оскаржуване повідомлення про підозру ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, є очевидно необґрунтованим, а відтак незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Так, зокрема, у порушення вимог ст.84 КПК України у повідомленні про підозру ОСОБА_5 відсутні посилання на докази, які б встановлювали наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню: а саме подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні цього правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення); вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, що вливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Крім того, у даному повідомленні про підозру виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не містить посилання на обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, а саме: подія кримінального правопорушення, як то час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Також, на переконання захисника, повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, є вочевидь абстрактним, та таким, у якому відсутні будь-які докази, які б вказували на йогопричетність до начебто вчиненого кримінального правопорушення. У порушення вимог, викладених у п.6 ч.1 ст.277 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 не містить відомостей, які б пов`язували ОСОБА_5 як керівника суб`єкта господарювання приватної форми власності Товариства з додатковою відповідальністю «Веселівський елеватор» з обставинами кримінального правопорушення. У змісті повідомлення про підозру не наведено фактичних обставин розтрати керівником ТДВ «Веселівський елеватор» ОСОБА_5 майна ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Крім того, повідомлення про підозру керівнику ТДВ «Веселівський елеватор» ОСОБА_5 є ідентичним та дублює зміст повідомлень про підозру по кримінальному провадженню №0000140 від 30.04.2021р. іншим особам - директору ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» ОСОБА_7 , головному бухгалтеру ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» ОСОБА_8 , та головному економісту ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» ОСОБА_9 за попередньою змовою з якими, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_5 вчинив розтрату майна підприємства.

Також повідомлення про підозру не містить посилання на докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_5 усіх елементів складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.5 ст.191 КК України.

Так, за твердженням захисника, у порушення вимог п.6 ч.1 ст.277 КПК України у повідомленні про підозру відсутні наступні істотні обставини, без відображення яких повідомлення про підозру не можна вважати обґрунтованим:

1) щодо обіймання ОСОБА_5 посади директора суб`єкта господарювання приватної форми власності - Товариства з додатковою відповідальністю «Веселівський елеватор» на час інкримінованого правопорушення, його повноважень згідно статутних документів та функціональних обов`язків;

2) щодо посилання на обставини, які б вказували на перебування культури «Просо» зрощеної за 2021 рік ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» у правомірному володінні або віданні ОСОБА_5 чи очолюваного ним ТДВ «Веселівський елеватор», а також його правомочності щодо предмету розтрати;

3) щодо злочинного умислу у ОСОБА_5 , та зазначення у чому полягала його злочинна мета та мотив (суб`єктивна сторона злочину);

4) щодо безпосередньо дій ОСОБА_5 як керівника підприємства приватної форми власності, спрямованих начебто на розтрату майна ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України», у тому числі використання ним службових повноважень директора ТДВ «Веселівський елеватор», що призвело до розтрати культури «Просо» зрощеної на полях ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» за 2021 рік в інтересах третіх осіб;

5) щодо обставин та доказів на підтвердження попередньої змови директора ТДВ «Веселівський елеватор» ОСОБА_5 для досягнення загального злочинного задуму з директором ДП ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» ОСОБА_7 , бухгалтером ДП ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» ОСОБА_8 , а також економістом ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» ОСОБА_9 .

6) щодо виду співучасті директора ТДВ «Веселівський елеватор» ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та розподілу ролей між учасниками групи;

7) щодо обставин та способу приховування реальної врожайності культури «Просо» зрощеного на полях ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» за 2021 рік від обліку та заниження кількості зібраного врожаю, та причетності до приховування чи заниження кількості зібраного врожаю безпосередньо директора ТДВ «Веселівський елеватор» ОСОБА_5 ;

8) щодо реальної врожайності культури «Просо» на земельних ділянках ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» зрощеного за 2021 рік;

9) щодо кількості культури «Просо» зрощеної на полях ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» за 2021 рік, яку начебто приховано від обліку;

11) щодо яких саме бухгалтерських документів було внесено недостовірні відомості щодо фактичного розміру врожаю культури «Просо» за 2021 рік, та у чому полягають ці недостовірні відомості;

12) щодо причетності директора ТДВ «Веселівський елеватор» ОСОБА_5 до внесення до бухгалтерського обліку ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» недостовірних відомостей щодо фактичного розміру врожаю культури «Просо» зрощеної за 2021 рік,

13) щодо обставин того, яким чином внесення до бухгалтерського обліку ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» недостовірних відомостей щодо фактичного розміру врожаю культури «Просо» зрощеної за 2021 рік призвело до фактичної розтрати майна підприємства на користь третіх осіб;

14) щодо обставин того, у чому саме полягала розтрата культури «Просо» зрощеної за 2021 рік на користь третіх осіб збоку директора ТДВ «Веселівський елеватор» ОСОБА_5 ;

15) щодо того, на користь яких третіх осіб здійснювалась розтрата культури «Просо» зрощеної на полях ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» за 2021 рік; чи пов`язаний директор ТДВ «Веселівський елеватор» ОСОБА_5 з даними особами, та чи діяв ОСОБА_5 та невстановлені треті особи як співучасники, та коли та за яких обставин їхні дії стали охоплюватися єдиним умислом;

16) щодо причетності директора ТДВ «Веселівський елеватор» ОСОБА_5 до організації вивезення врожаю культури «Просо» зрощеної на полях ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» за 2021 рік до ТДВ «Веселівський елеватор», та у який спосіб здійснювалось вивезення майна з ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» до ТДВ «Веселівський елеватор»;

17) щодо того, у яких бухгалтерських документах ТДВ «Веселівський елеватор» не відображено кількість завезеного від ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» врожаю культури «Просо», і яким чином до цього причетний директор підприємства ОСОБА_5 ,

18) щодо обставин які б вказували чи підтверджували перебування врожаю культури «Просо» зрощеної на полях ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» за 2021 рік на виробничих потужностях ТДВ «Веселівський елеватор»;

19) щодо посилання на документа ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН України» або ТДВ «Веселівський елеватор», які б підтверджували заподіяну матеріальну шкоду.

Крім того, у повідомленні про підозру ОСОБА_5 відсутнє обґрунтування щодо взяття за основу одного з двох висновків експертів, зроблених в ході проведення комплексної судової товарознавчої та судової економічної експертизи №1394/1395/1396-21 від 11.11.2021 по кримінальному провадженню №0000140 від 30.04.2021, та відхилення іншого.

Такі порушення при викладенні фактичних обставин у змісті оскаржуваної підозри, їх узагальнене та абстрактне викладення із не відображенням об`єктивної сторони та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, не зазначення причинно-наслідкового зв`язку між службовими обов`язками та конкретними діями ОСОБА_5 , відсутність підтвердження начебто заподіяних збитків тягнуть за собою, на переконання захисника, грубе порушення права ОСОБА_5 на захист, оскільки порушують його право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, а згодом можуть ще й незаконно за відсутності законної підозри обвинуватити (ст. 42 ч.3 п.1 КПК України).

Проаналізувавши оскаржуване повідомлення про підозру ОСОБА_5 , захисник вважає, що його зміст не може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 міг вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Оскаржуване повідомлення фактично складено на підставі припущень, що прямо заборонено у ст.62 Конституції України. Всі обставини, які викладені в повідомленні про підозру, є нічим іншим, як суб`єктивною думкою сторони обвинувачення, які не підтверджуються жодними доказами та мають об`єктивні сумніви та суперечності, які в даному випадку трактуються на користь особи.

Також захисник наголосив на тому, що питання обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у вчиненні якого 12.11.2021 було повідомлено ОСОБА_5 , відповідно до ч. 2 ст. 177, п.1 ч.1 ст.194 КПК України було предметом дослідження та оцінки судів різних інстанцій під час розгляду клопотання сторони обвинувачення у кримінальному провадженні №0000140 від 30.04.2021 про обрання підозрюваному запобіжного заходу. Причому, у відповідних судових рішеннях також вказано на необґрунтованість цієї підозри.

Наведене, на переконання заявника скарги, свідчить про необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 ..

У судове засідання захисник ОСОБА_4 надав клопотання про розгляд скарги у його відсутність та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги. В обґрунтування заперечень зазначив , що повідомлення про підозру ОСОБА_5 в повній мірі відповідає вказаним вимогам законодавства, а саме містить всі передбачені реквізити та здійснено у передбачений законодавством спосіб, що виходячи зі змісту скарги під сумнів скаржником не ставиться.

Разом з цим, скаржником викладено його особисте бачення повідомлення про підозру з урахуванням вимог ст. 84 КПК України, якою лише закріплено поняття доказів у кримінальному провадженні та яка жодного відношення до складання та вручення повідомлення про підозру не має. Так, у скарзі зазначено, що в порушення вимог ст. 84 КПК України, у повідомленні про підозру ОСОБА_5 відсутні посилання на докази, хоча такої вимоги ст. 277 КПК України не містить, а отже доводи скаржника в цій частині є лише його власним баченням, яке не відповідає законодавчо встановленим вимогам КПК України.

Крім того, 11.02.2022 відповідно до вимог статей 283, 290 КПК України складено повідомлення про завершення досудового розслідування, про що того ж дня повідомлено підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_10 , а також захисника ОСОБА_4 та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, які перебувають у слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, як особисто, так і за допомогою захисника, однак до сьогодні підозрюваний та його захисник ОСОБА_10 для ознайомлення з матеріалами провадження до слідчого не з`явилися, захисник ОСОБА_4 ознайомився з двома томами кримінального провадження з наявних шести.

На момент розгляду зазначеної скарги, досудове розслідування у кримінальному провадженні не проводиться. Стороною обвинувачення здійснено всі необхідні дії для направлення обвинувального акту до суду, при цьому саме підозрюваною та її захисниками утворюються для цього перепони у вигляді ухилення від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276 КПК України, зміст повідомлення про підозру передбачений ст. 277 КПК України.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вищевказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.276 КПК України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.276 КПК України після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно зі ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як вбачається із ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч.2 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Згідно із ч.3 ст.278 КПК України у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Відповідно до ч.4 ст.278 КПК України дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, згідно зі ст.279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Проаналізувавши зазначені положення чинного КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про те, що повідомлення про підозру підлягає скасуванню у випадку порушення вказаних процесуальних норм.

У той же час, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з урахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих органом досудового розслідування доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно з положеннями ст. 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, вказані висновки суду узгоджуються також із положеннями ч.1 ст. 94 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру захисник підозрюваної вважає те, що при викладенні суті підозри допущено ряд неточностей і невідповідностей вимогам чинного законодавства.

У той же час, слідчий суддя, проаналізувавши норми чинного КПК України і досліджені під час розгляду скарги усні та письмові докази, приходить до висновку, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, повнота і всебічність проведеного досудового розслідування потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розгляду кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, належності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

З матеріалів скарги вбачається, що у провадженні СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження за №0000280 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Матеріали кримінального провадження, яким було присвоєно №0000280 від 11.02.2022р. було виділено з кримінального провадження №0000140 від 30.04.2021р. відповідно до постанови заступника керівника Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_11 від 11.02.2022 р. ,

Відповідно до постанови заступника керівника Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_11 від 11.02.2022 р. про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 було виділено в оригіналі на 8 аркушах з кримінального провадження №0000140 від 30.04.2021р.

Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом оскаржуване повідомлення про підозру від 15.11.2021 відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні цього повідомлення про підозру старшим слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_6 були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_5 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, підозра є обґрунтованою у розумінні практики Європейського суду з прав людини.

У той же час, посилання підозрюваного та його захисника на недотримання вимог ст. 277 КПК України в частині неконкретності пред`явленого обвинувачення та наявності ряду неточностей та суперечностей при формулюванні суті підозри, не може бути самостійною підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки відповідно до вимог п.6 абз.2 ч.1 ст.277 КПК України повідомлення має містити такі відомості як, зокрема, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих саме на момент повідомлення про підозру.

При цьому, чинне законодавство, зокрема, ст.279 КПК України надає право слідчому та прокурору у рамках одного кримінального провадження на повідомлення про нову підозру або на зміну раніше повідомленої підозри без обмеження їх за кількістю.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що 11.02.2022 відповідно до вимог статей 283, 290 КПК України складено повідомлення про завершення досудового розслідування, про що того ж дня повідомлено підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_10 , а також захисника ОСОБА_4 та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, які перебувають у слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, а отже наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні не проводиться.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст.ст. 276-278 КПК України, а тому скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107, 303 - 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2022 року за №0000280.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 27 грудня 2022 року о 08-00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1