Справа № № 585/492/23
Номер провадження 1-в/585/83/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

28 березня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни, заяву ОСОБА_7 про заміну довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_7 в якій він просить застосувати до нього ст. 82 КК України та змінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням.

В судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку, засуджений ОСОБА_7 заяву підтримав та просив її задоволити та змінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням.Суду пояснив, що з 2010 року він мав змогу допомагати хворим людям, дивитися за ними. Працею він займався з 2014 року. Зарплату йому нараховували. У нього була сезонна праця.

Захисник ОСОБА_6 заяву засудженого підтримав та просив його задоволити.

Прокурор вважав, що клопотання не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком судової колегії в кримінальних справах Сумського обласного суду від 23.06.2001 року за ст.ст.93 п. «г» КК України, до довічного позбавлення волі в тюрмі з суворим режимом утримання (т.1 а.о.с.14-22).

Згідно з ухвалою Верховного суду України від 18.09.2001 року касаційна скарга засудженого ОСОБА_7 залишена без задоволення, а вирок судової колегії в кримінальних справах Сумського обласного суду від 23.06.2001 року без змін (т. 1

а.о.с.24-25).

Згідно характеристик ОСОБА_7 з період відбування покарання він у вчиненому не розкаювався тривалий час, міру призначеного покарання вважав не об`єктивною. Працевлаштованим не був через відсутність робочих місць. Даних про те що ОСОБА_7 став на шлях виправлення не зазначено, натомість маються висновки що на шлях виправлення не став (т. 1 а.о.с. 68, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 124, 137, 149, 152, 161).

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили від 02.10.01 № 1-23/2001, вирок відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 набрав законної сили 18.09.2001 року (т.1 а.о.с.28).

Як вбачається з опитувального листа ДУ «Роменська ВК №56» щодо застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невібутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, щодо зміни умов тримання засудженого ОСОБА_7 , 1977 року народження вбачається, що керівники частин та служб установи одноголосно прийняли рішення що «не заслуговує» (т.2 а.о.с.46).

Відповідно до характеристики від 01.12.2022 року затвердженої Начальником ДУ «Роменська ВК №56» вбачається, що ОСОБА_7 до Роменської виправної колонії №56 прибув 28.08.2004 року, за час відбування покарання характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбуття покарання та розпорядок дня установи лише під контролем представників адміністрації. Притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що мав п`ять стягнень. Допущені порушення виражались у вигляді порушення розпорядку дня та намаганні встановити міжкамерний зв`язок. Дані порушення були погашені у встановленому законом порядку. З метою стимулювання засудженого до правослухняної поведінки був заохочений три рази. Періодично залучається до праці в майстерні установи різноробочим. До праці ставиться задовільно, правила техніки безпеки виконує. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктиий. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкові тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідний навичок. До виконання робіт з благоустрою ставиться із розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. На профілактичних обліках в установі не перебуває. 19.07.2014 року членами комісії Роменської виправної колонії № 56 прийнято рішення про відмову в переведенні до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством як особі яка не стає па шлях виправлення. 13.10.2021 року членами комісії Роменської виправної колонії (№56) прийнято рішення про зміну умов тримання шляхом переведення до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством (т.2 а.о.с. 47-48).

Як вбачається з відомостей про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_7 він має 3 заохочення та 5 стягнень (т.2 а.о.с. 49).

Згідно медичної довідки складеної завідувачем медичної частини № 56 лікаря філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Сумській області ОСОБА_7 , здоровий та працездатний (т.2 а.о.с.50).

01.12.2022 року на засіданні комісії державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» по розгляду матеріалів засуджених, які згідно ст. 82 КК України формально підпадають під заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, ОСОБА_7 відмовлено в поданні матеріалів до суду щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років Як вбачається з витягу з протоколу №24 (т.2 а.о.с.51).

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Призначене вироком судової колегії в кримінальних справах Сумського обласного суду від 23.06.2001 року ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України.

Частиною 1 ст. 64 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, не відбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Також Міністерством юстиції України відповідно до наказу №294/5 від 19.01.2023 року було затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого» згідно з ч.1 Порядку зазначається, що цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

У відповідності до ч.3 Порядку адміністрація установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого статтями 81, 82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - Інструкція), та висновок щодо ступеня виправлення засудженого (далі - висновок), форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ч.8 Порядку передбачається, що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації (далі - індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України. Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення. Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки у суду відсутні данні про виправлення засудженого, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, не працевлаштований, на шлях виправлення не став, представники колонії одноголосно визначили, що ОСОБА_7 не заслуговує на застосування відносно нього заміни не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким. Також ОСОБА_7 не було подано до суду індивідуального плану в якому б було визначено заходи, здійснення яких, у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк, дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації його після звільнення.

За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк немає.

Керуючись ст.ст. 81, 82 КК України , ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_7 про заміну довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд протягом 7 - ми днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 8 годині 10 хвилин 31 березня 2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3