Єдиний унікальний номер справи 333/5649/22
Номер провадження 1-кс/333/134/23
УХВАЛА

іменем України

про продовження строку тримання під вартою

10 січня 2023 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000199 від 21 листопада 2022 року та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мизове, Старовижівський район, Волинська область, громадянина України, не одруженого, номера обслуги першої гармати, першого протитанкового артилерійського взводу, першої протитанкової артилерійської батареї, протитанкового артилерійського дивізіону, військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 404 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням, погодженим прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000199 від 21 листопада 2022 року відносно ОСОБА_6 .

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним, В обґрунтування клопотання зазначено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21 листопада 2022 року за №0000199 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 404 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 216 від 11 листопада 2021 року солдата ОСОБА_6 30.11.1978 ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено на посаду номеру обслуги першої гармати, першого протитанкового артилерійського взводу, першої протитанкової артилерійської батареї, протитанкового артилерійського дивізіону, військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 38 від 25 лютого 2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено на посаду командира першого протитанкового артилерійського взводу старшого офіцера на першій протитанковій артилерійській батареї, протитанкового артилерійського дивізіону, військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 15 липня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України старший лейтенант ОСОБА_9 перебуваючи на посаді командира першого протитанкового артилерійського взводу старшого офіцера на першій протитанковій артилерійській батареї, протитанкового артилерійського дивізіону, військової частини НОМЕР_1 , являється прямим начальником солдату ОСОБА_6 , який перебуває на посаді номеру обслуги першої гармати, першого протитанкового артилерійського взводу, першої протитанкової артилерійської батареї, протитанкового артилерійського дивізіону, військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 5, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїми військовими званнями начальниками є: військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

В свою чергу, солдат ОСОБА_6 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

21 листопада 2022 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , виконуючи обов`язки з військової служби, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації особового складу військової частини НОМЕР_1 , розташованому в Преображенській територіальній АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з мотивів перешкодити начальнику виконати обов`язки з військової служби, щодо забезпечення зберігання стрілецької зброї та боєприпасів, вчинив опір своєму прямому начальнику за посадою та званням командиру першого протитанкового артилерійського взводу старшому офіцеру на першій протитанковій артилерійській батареї, протитанкового артилерійського дивізіону, військової частини НОМЕР_1 , старшому лейтенанту ОСОБА_9 25.11.1972 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із виконанням останнім обов`язків з військової служби, щодо забезпечення зберігання стрілецької зброї та боєприпасів, в ході якого солдат ОСОБА_6 відмовився виконувати наказ щодо здачі стрілецької зброї та боєприпасів, після чого направив закріплену за ним зброю автомат АКС-74У № НОМЕР_2 в сторону старшого лейтенанта ОСОБА_9 та натиснувши на спусковий гачок здійснив постріл в останнього, в результаті чого старший лейтенант ОСОБА_10 впав на землю, після чого солдат ОСОБА_6 знову направив зброю на старшого лейтенанта ОСОБА_10 , який лежав на землі та здійснив ще кілька пострілів в останнього, чим заподіяв йому множинні проникаючі наскрізні вогнепальні кульові поранення тулуба з ушкодженням внутрішніх органів, в наслідок чого настала смерть старшого лейтенанта ОСОБА_10 ,

Таким чином, військовослужбовець військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_6 за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 404 КК України опір начальникові, вчинений із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану та пов`язаний з умисним вбивством начальника.

21 листопада 2022 року о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після вчинення злочину у зв`язку з тим, що свідки, сукупність ознак місці події вказували на те, що саме ця особа щойно скоїла вказане кримінальне правопорушення.

22 листопада 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 404 КК України, відповідно до якого дії останнього кваліфіковано за ознаками опір начальникові, вчинений із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану та пов`язаний з умисним вбивством начальника.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення;

-протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

-протоколом слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 ;

-протоколами оглядів;

-висновками проведених судових експертиз;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. ст. 404 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

24 листопада 2022 слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000199 від 21.11.2022 підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 19 січня 2023 року включно.

09 січня 2023 року, відповідно до постанови керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_16 , строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000199 від 21.11.2022 було продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 22 лютого 2023 року.

19 січня 2023 року спливає строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене та триває.

Так, у кримінальному провадженні необхідно, зокрема:

?долучити до матеріалів кримінального провадження висновки призначених судових криміналістичних експертиз;

?долучити до матеріалів кримінального провадження висновок призначеної амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи;

? на підставі висновків проведених судових експертиз, вирішити питання щодо проведення інших процесуальних та слідчих (розшукових) дій;

?допитати в якості свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 щодо відомих їм обставин вчинення кримінального правопорушення;

?повідомити підозрюваному про підозру в остаточній редакції;

?повідомити підозрюваного та його захисника про завершення досудового розслідування та надати доступ до матеріалів кримінального провадження, ознайомити з матеріалами досудового розслідування;

?скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Раніше зазначені дії не було виконано з об`єктивних причин, а саме:

значна завантаженість експертів Запорізького НДЕКЦ МВС України та ДУ «Інститут психіатрії судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», порядок проведення експертиз, виконання бойових завдань військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 щодо відсічі збройної агресії російської федерації та з огляду на складність провадження.

Результати проведення вказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки здобуті на теперішній час відомості свідчать про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 404 КК України, а їх проведення у повному обсязі надасть можливість належно кваліфікувати дії підозрюваного і ці докази матимуть важливе значення для судового розгляду кримінального провадження.

У зв`язку із викладеним є необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_6 .

У судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для ОСОБА_6 з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник проти вказаного клопотання заперечували та просили обрати більш м`який запобіжний захід, оскілки ризики зазначені в клопотанні не обґрунтовані та не надано доказів на їх підтвердження.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, його захисника, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право подати не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою клопотання про продовження строку тримання під вартою. Зазначене клопотання, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчим суддею було встановлено, що 21 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 404 КК України (кримінальне провадження № 0000199).

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором, оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України у повному обсязі.

22 листопада 2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 404 КК України.

24 листопада 2022 року слідчим суддею Комунарського районного суду міста Запоріжжя винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Термін дії ухвали закінчується об 22 годині 00 хвилині 219 січня 2023 року.

09 січня 2023 року керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_16 винесено постанову, якою продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 22 лютого 2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме, даними, встановленими з- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення;

-протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

-протоколом слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 ;

-протоколами оглядів;

-висновками проведених судових експертиз;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Вказані вище обставини, суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У п. 36 рішення «Москаленко проти України» №37466/04 від 20 травня 2010 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість заявленого клопотання.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість злочину, покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, відсутність стійких соціальних зв`язків.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Суд вважає, що наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний з огляду на його моральні якості може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність слідчим та прокурором під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, які, на думку слідчого судді, доведені та не зменшилися, а також те, що досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не може бути закінченим, тому клопотання слідчого про продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 в межах терміну досудового розслідування, а саме до 22 лютого 2023 року без можливості внесення застави.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст. 3, 176-178, 183-184, 198-199, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000199 від 21 листопада 2022 року відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 404 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком до 22 лютого 2023 року (включно).

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 10 січня 2023 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1