Справа №760/8180/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про продовження строку тримання під вартою

21 квітня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст.15, ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України, дані про вчинення яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001026 від 08.05.2022 та № 0002091 від 15.09.2022 клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 р. до обвинуваченого ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 квітня 2023 р. 21:00.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Прокурор подав суду письмове клопотання, в якому просив продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

Прокурор зазначив, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та ймовірного покарання, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення

Захисник та обвинувачений проти задоволення клопотання заперечували. Так, захисник зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України відсутні, обвинувачений не буде переховуватися від суду та не має наміру вчиняти інший злочин. Обвинувачений визнає вину, а тому йому немає сенсу впливати на свідків. Виходячи із цього, запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою цілком може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений захисника підтримав, вказав, що він не переховується від суду та також просив застосувати запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, домашній арешт.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачують ОСОБА_5 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

Судом враховано тяжкість та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, його вік.

На той факт, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків в суспільстві, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинної діяльності.

Обвинувачений розуміє, що йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у разі доведеності його вини, тому може переховуватись від суду для уникнення кримінальної відповідальності.

Перебуваючи на волі обвинувачений може впливати на свідків, намагаючись схилити їх до надання в суді необхідних йому показань.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатню високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, суд враховує особу обвинуваченого, також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, можливість переховуватись від суду, а тому із наведених вище аргументів вважає, що альтернативні запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Дані обставини, на думку суду є достатнім приводом для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи вищевикладене, на думку суду до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, а тому суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Виходячи із зазначеного, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів.

Розмір застави визначити у межах двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680,00, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до Солом`янського районного суду м. Києва за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме з м. Києва, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру м. Києва.

Строк дії ухвали до 19 червня 2023 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1