Справа № 750/7081/22
Провадження № 1-кс/750/2332/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 13.10.2022,

В С Т А Н О В И Л А:

До слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , в якій він просить скасувати постанову керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 13.10.2022 в частині відмови в задоволенні клопотання про призначення комплексної-судово-медичної-балістичної експертизи трупа ОСОБА_7 , зобов`язати керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону призначити повторну судово-медичну-балістичну експертизу тіла ОСОБА_7 , зазначаючи при цьому питання, які необхідно поставити перед експертами в кількості 16 питань; проведення комплексної судово-медичної балістичної експертизи доручити експертам КМУ Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи із залученням фахівців Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, надавши в їх розпорядження всі матеріали кримінального провадження.
В обґрунтування клопотання представник потерпілої зазначає, що постанова прокурора в частині відмови в задоволенні клопотання потерпілої про призначення комплексної судово-медичної-балістичної експертизи є необґрунтована. На думку представника потерпілої при проведенні експертизи судовим експертом ОСОБА_8 у висновку №1110 від 05.10.22 було допущено ряд помилок, припущень ат неточностей, які призвели до необґрунтованих та поверхневих висновків. При призначенні експертизи перед експертом не було поставлено ряд запитань, що мають значення для об`єктивного встановлення істини. Така неповнота полягає у не наданні відповіді на цілий ряд запитань, що стосуються смерті ОСОБА_7 , тому виникла необхідність призначення комплексної судово-медичної-балістичної експертизи, про що подано відповідне клопотання прокурору. Призначення прокурором додаткової судово-медичної експертизи та доручення її виконання експерту Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи, враховуючи помилки, допущені експертам цієї установи, дає підстави сумніватися в належному її виконанні тим же експертом і не відповідає вимогам ст. 2 КПК України і є підставою для призначення повторної судово-медичної-балістичної експертизи іншою експертною установою.
В судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_3 просив скарга задовольнити. Вказав, що і первинна, і додаткова експертизи проведені з порушеннями. Дослідження трупа відбулось поверхнево. Установа, якій вони просять доручити проведення повторної експертизи має відповідні ліцензії, потерпіла готова здійснити оплату її проведення.
Потерпіла ОСОБА_4 свого представника підтримала. Додала, що вже дуже довго триває тяганина із розслідуванням цієї справи. Мотиву для самогубства у її дитини не було. Вказує, що у проведенні експертизи їй безпідставно відмовляють, а судовий експерт, які доручено проведення первинної та додаткової експертизи, є некомпетентною, має рік досвіду експерта.
Прокурор просив в задоволенні вимог скарги про скасування постанови прокурора відмовити, оскільки така постанова виконана, отримано висновок експерта. Щодо призначення комплексної експертизи на договірних засадах за рахунок потерпілої не заперечив. На запитання слідчого судді вказав, що клопотання від потерпілої про призначення саме повторної експертизи ні до прокурора, ні до слідчого не надходило.
Слідчий погодилась із позицією прокурора. Власних доповнень не мала.
Заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, надані прокурором та слідчим, слідчий суддя дійшла такого висновку.
Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 статті 7 КПК України зокрема визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать законність, зміст чого розкриває стаття 9 КПК України, згідно із частиною 2 якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. При цьому частиною 3 статті 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині 1 цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом ІХ-1 цього кодексу.
Частини 2 і 6 статті 22 КПК України розкривають зміст однієї з засад кримінального провадження змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а саме, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів, зокрема, є висновки експертів.
Відповідно до статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Тобто в кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування повинно здійснюватись всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, однак оцінка наявних в матеріалах провадження доказів здійснюється в контексті визначення вірогідності та достатності підстав причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше досудове розслідування. Згодом під час розгляду кримінального провадження за сутністю, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, може прийняти рішення щодо наявності складу кримінального правопорушення або встановити відсутність в діях особи такого складу.
Згідно із частинами 1-3 статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно із частинами 1, 2 статті 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.
Підстави та порядок залучення експерта, отримання зразків для експертизи врегульовані статтями 242-245 КПК України.
Згідно із частиною 1 статті 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Із досліджених слідчим суддею матеріалів справи встановлено, що на підставі постанови слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 від 05.08.2022 експертом було проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_7 , за результатами якої складено висновок експерта №1110 від 30.09.2022.
Не погоджуючись із зазначеним висновком експерта, потерпіла ОСОБА_4 08.10.2022 подала прокурору клопотання про призначення комплексної судово-медичної-балістичної експертизи.
За результатами розгляду даного клопотання прокурором 13.10.2022 винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання та призначення у справі додаткової судово-медичної експертизи, проведення якої доручено експертам КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи».
Постановою прокурора від 14.10.2022 у справі призначено додаткову судово-медичну експертизу від 14.10.2022, виконання якої доручено експертам КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи».
Згідно з ч. 1 ст. 36 КПК прокурор, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється. У зв`язку з цим, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження.

Наведені вище норми КПК України встановлюють процесуальну самостійність сторони захисту та обвинувачення у питаннях залучення експертів і постановки перед ними тих питань, які кожна із цих сторін вважає необхідним поставити на дослідження, а також надають стороні захисту додаткові можливості для призначення експертизи щодо вирішення питань, які мають істотне значення для кримінального провадження, шляхом звернення із клопотанням до слідчого судді.
Вимоги до форми та змісту постанови слідчого наведені у ч. 5 ст. 110 КПК України. Так, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

На переконання слідчого судді, прокурор, діючи як самостійний суб`єкт процесуальної діяльності, належним чином мотивував підстави часткової відмови в задоволенні клопотання, зазначивши зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивна частина постанови містить відомості про зміст прийнятого процесуального рішення; обов`язок повідомити ініціатора клопотання, можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя вважає, що постанова прокурора про часткову відмову в задоволенні клопотання потерпілої є обґрунтованою і не підлягає скасуванню.

Щодо вимог скарги, поданої до слідчого судді, про призначення повторної комплексної судово-медичної-балістичної експертизи, то слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Главою 20 КПК України проведення експертизи та залучення експерта віднесено до слідчих (розшукових) дій. Відповідно до частини другої ст. 223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Частиною 1 статті 244 КПК України передбачено, що сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо:
1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок;
2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.
Отже експертиза за клопотанням захисту може призначатися слідчим суддею не в будь-якому випадку, якщо сторона захисту буде вважати її необхідною, а лише за наявності передбачених законом умов, із яких формується предмет дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання про призначення експертизи.
Проте із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 у кримінальному провадженні є потерпілою.
Потерпілий є стороною кримінального провадження лише у випадках, установлених Кодексом.
Положення статті 56 КПК України надає потерпілому, серед іншого, право під час судового провадження в будь-якій інстанції підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.
Це і є той випадок, коли потерпілий, згідно з Кодексом, набуває статусу сторони кримінального провадження.
Другий випадок набуття такого статусу описаний у ст.477 КПК України, яка визначає поняття приватного обвинувачення, тобто такого, що може бути розпочато лише за заявою потерпілого.
За положеннями ст. 243, 244 КПК України право звернення до слідчого судді з клопотанням про призначення експертизи надається виключно стороні захисту, до якої відносяться підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Тобто, на переконання, слідчого судді, потерпіла ОСОБА_4 не наділена правом звернення до слідчого судді із клопотанням про призначення експертизи.

Крім того, слідчий суддя вважає звернути увагу заявників на наступне.

Представником потерпілої в скарзі ставиться питання про призначення повторної комплексної експертизи.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до статті 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи (п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5).
Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).
В той же час, згідно матеріалів справи у кримінальному провадженні була призначена судова експертизи за постановою слідчого, надалі за постановою прокурора була призначена додаткова експертиза, тобто проведення повторної експертизи можливо лише після отримання висновків первинних експертиз та оцінки її результатів для розслідування обставин кримінального провадження. Крім того, на повторну експертизу ставляться ті самі питання, а в скарзі потерпілою викладений інший перелік питань, ні ті, які ставились на проведення первинної та додаткової експертизи.
Прокурор в судовому засіданні вказав, що потерпіла ОСОБА_4 не зверталась до прокурора чи слідчого із клопотанням про призначення повторної комплексної експертизи. Доказів протилежного потерпілою надано не було.
Слідчим суддею встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 не зверталась до слідчого чи прокурора із клопотанням про призначення саме повторної комплексної експертизи. Прокурором не ухвалювалось рішення за наслідками розгляду такого клопотання, яке б могло бути предметом оскарження потерпілою слідчому судді в порядку ст. 303-304 КПК України.
Керуючись ст. 303-304 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні скарги представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 13.10.2022 відмовити .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст виготовлено 16.11.2022 о 12 год 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1