УХВАЛА

06 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 461/3003/19

провадження № 51-671 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2022 року щодо нього,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, засуджений оскаржує судові рішення з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, при цьому вказує, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, тому при розгляді касаційної скарги виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Так, в обґрунтування незаконності вироку місцевого суду, засуджений наводить аргументи, які стосуються незгоди з оцінкою доказів, у тому числі, на предмет їх достовірності, при цьому вказується про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Разом з цим, оскаржуючи судові рішення з підстави передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, ОСОБА_4 не наводить конкретних аргументів із посиланням на відповідні норми права, порушення яких, на його думку, допущено судами, з огляду на положення статей 412-413 вказаного Кодексу.

Окрім цього, предметом касаційного оскарження є ухвала апеляційного суду, однак засуджений не зазначає, яких саме порушень допустив апеляційний суд в аспекті положень статей 404, 405 КПК України, та не вказує, які конкретно доводи апеляційної скарги сторони захисту, в порушення ст. 419 КПК України, вказаний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Також, за приписами ч. 6 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Однак, в порушення вказаної правової норми, засуджений додав до касаційної скарги лише одну її копію з додатками, що не відповідає кількості учасників вказаного кримінального провадження. Згідно копій оскаржуваних судових рішень, учасниками кримінального провадження, окрім засудженого, є прокурор, захисник та потерпілий.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2022 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3