Справа № 194/406/23
Номер провадження 1-кс/194/79/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2023 року за №0000023 за ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2023 року за №0000023 за ст. 290 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що 22.03.2023 року до ЧЧ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП про те, що на автодорозі між с. Богуслав та с. Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області був зупинений автомобіль марки ВАЗ 2107 НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який надав для ознайомлення свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 . При візуальному огляді було встановлено, що ідентифікаційне номерне значення кузова транспортного засобу не співпадає із зазначеним номером в свідоцтві про реєстрацію ТЗ. Згідно даних системи ІПНП МВС України будь-які дані щодо ідентифікаційного номерного значення кузова транспортного засобу НОМЕР_3 відсутнє, тобто транспортного засобу з таким VIN кодом не має, тому є підстави вважати, що ідентифікаційне номерне позначення кузова ТЗ НОМЕР_4 піддавався змінам. Під час огляду місця події, транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію вилучені до ВП № Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

23.03.2023 року по даному факту СД ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато кримінальне провадження №0000020 відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

22.03.2023 року слідчим СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, узбіччя автодороги між с. Богуслав та с. Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області. На даній ділянці місцевості знаходився ОСОБА_4 , який добровільно надав для огляду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданий Петропавлівським РЕВ ДАІ в Дніпропетровській області на автомобіль марки ВАЗ 2107 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2004, дата реєстрації 14.12.2004 р., власник ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 . Також на вказаній ділянці місцевості знаходився автомобіль марки ВАЗ 2107 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , фіолетового кольору. В ході огляду автомобіля ОСОБА_4 надав добровільно відкрив капот автомобіля та показав VIN код даного автомобіля, який знаходиться на металевій табличці: НОМЕР_6 . В ході проведення огляду транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «2107» р.н.з. НОМЕР_1 був вилучений до відділення поліції №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. Також в ході огляду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 було поміщено до спеціального пакету №7195475 опечатано та вилучено.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «2107», 2004 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , фіолетового кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 має ознаки підробки, а саме: номер шасі (кузова, рами) не співпадає з номером який зазначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Також ході проведення досудового розслідування було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане 14.12.2004 року має ознаки підроблення, а саме: номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 не співпадає з номером кузова транспортного засобу.

Прокурор вказує, що транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «2107», 2004 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , фіолетового кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане 14.12.2004 року, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та те що до зазначених речових доказів необхідний доступ експертам, які проводитимуть експертизи по провадженню, а також вони можуть містити інші відомості, які будуть використані, як доказ факту чи обставин, під час розслідування кримінального провадження, з метою забезпечення кримінального провадження, а саме збереження та запобігання можливої втрати або знищення речових доказів у кримінальному провадженні, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені речові докази.

У зв`язку з вищезазначеним, просить накласти арешт на транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «2107», 2004 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , фіолетового кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане 14.12.2004 року, шляхом відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Прокурор підтримав клопотання про арешт майна та просив задовольнити його. Також зазначив, що відомості до ЄРДР за ст. 358 КК України не вносились та відповідно відносно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ніякі експертизи не призначались.

Володілець майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд без його участі.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах прихожу до наступних висновків.

Слідчий суддя враховує, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та подано у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що відомості по кримінальному провадженню за №0000023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Крім того, з матеріалів долучених до клопотання, відповідно до протоколу огляду місця події від 22.03.2023 року, в ході якого було вилучено транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «2107» р.н.з. НОМЕР_1 до відділення поліції №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке було поміщено до спеціального пакету №7195475 та опечатано.

В подальшому згідно постанови від 23.03.2023 року дізнавачем СД ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію визнані речовими доказами.

Відповідно до постанови від 23.03.2023 року дізнавача СД ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 призначено судово-трасологічну експертизу транспортного засібу марки «ВАЗ» модель «2107», 2004 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 , останній зазначив, що він придбав у 2016 році у свого знайомого ОСОБА_6 транспортний засіб «ВАЗ» модель «2107» р.н.з. НОМЕР_1 . 22.03.2023 року він їхав по автодорозі між с. Богуслав та Богданівка, де був зупинений працівниками поліції.

У відповідності з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Однак слід врахувати, що ч. 1 ст. 358 КК України передбачає відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

Накладення арешту на майно є доцільним тільки в тому випадку, якщо це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Визнання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу речовим доказом в даному кримінальному провадженні, само по собі, не може бути достатньою підставою для накладення арешту на це майно.

Окрім того, слідчий суддя вважає, що приєднані до клопотання докази не підтверджують, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуте кримінально протиправним шляхом, спеціально виготовлене або пристосоване для вчинення злочинів.

В порушення п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні прокурора не зазначено підстав та мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідного обґрунтування необхідності арешту свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , в контексті внесеного в ЄРДР кримінального правопорушення ст. 290 КК України.

Доводи, що накладення арешту на транспортний засіб необхідне для проведення експертиз, а також того, що вказане майно має ознаки речового доказу та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містять об`єктивних обставин з підтвердженням належними та допустимими доказами, які б свідчили про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є предметом чи знаряддям, а отже доказом в кримінальному провадженні за ст. 290 КК України.

При оцінці доводів клопотання та прийнятті судового рішення, слідчий суддя враховує й те, що прокурор не надав будь-які докази про те, що на свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу наявні які-небудь сліди кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя враховує й те, що в матеріалах судового провадження відсутні дані про те, що органом досудового розслідування до Єдиного державного реєстру судових рішень вносились відомості за ознаками кримінальних правопорушень, що передбачають відповідальність за ст. 358 КК України та відповідно призначались експертизи відносно вказаного речового доказу.

Слід також зазначити, що накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у даному випадку може призвести до незаконного позбавлення власника права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного доводи клопотання про необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна для запобігання його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також те, що таке майно відповідає зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям, слідчий суддя відхиляє як такі, що не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення й спростовуються матеріалами судового провадження. При цьому, суд враховує те, що в підтвердження вказаних доводів прокурор не посилається на які-небудь дані, які б свідчили про обґрунтованість таких доводів.

Тому, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , із викладених у клопотанні мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку із чим клопотання в частині накладення арешту на вказане майно задоволенню не підлягає.

Однак, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «2107», 2004 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , фіолетового кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному кримінальному провадженню, оскільки транспортний засіб, міг зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, що з врахуванням можливої необхідності проведення експертиз, свідчить про необхідність накладення арешту на вказане майно.

Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що відомості внесенні до ЄРДР за №0000023 від 23.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, тобто на теперішній час досудове розслідування перебуває на початковій стадії і для забезпечення доказів у кримінальному провадженні звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно є цілком обґрунтованим в частині арешту майна на транспортний засіб, та потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, та завдань арешту майна, які передбачені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, і тому, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, вважаю за необхідне клопотання прокурора задовольнити частково та накласти арешт на вилучене майно, а саме на транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «2107», 2004 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , фіолетового кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи матеріали провадження, приходжу до висновку, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Заборона користування, відчуження та розпорядження вищевказаним транспортним засобом, забезпечить збереження речових доказів та не призведе до його приховування, знищення, псування, перетворення, відчуження.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя враховує те, що власник майна має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для його застосування.

З огляду на викладене, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, з врахуванням думки володільця майна, викладеної в письмовій заяві, слідчий суддя вважає за необхідне у зв`язку з метою забезпечення збереження речових доказів та недопустимості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення зазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, накласти арешт на вилучений транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «2107», 2004 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , фіолетового кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , шляхом заборони осіб на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, у зв`язку з чим, клопотання прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 94, 98, 100, 132, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2023 року за №0000023 за ст. 290 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 22.03.2023 року, а саме: транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «2107», 2004 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , фіолетового кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , володільцем якого є ОСОБА_4 , шляхом позбавлення права осіб на відчуження, розпорядження та користування вилученим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В іншій частині клопотання про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане 14.12.2004 року - відмовити.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається прокурору.

Виконання ухвали доручити прокурору Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1