Справа № 510/2131/22
Провадження № 1-кс/510/188/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.22 р. м. Рені

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

- за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Дізнавач СД ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на:

- посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.11.2022р. про відстрочку від призову на військову службу, оформлене на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було вилучено, поміщено до паперового пакету та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Як виходить з наданого суду клопотання, 27.12.2022р. до ЧЧ ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від ДПСУ ВПС «Рені» про те, що на пункт пропуску «Паромна переправа Орлівка» на виїзд з України прибув гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав посвідчення про відстрочку від призову на військову службу, яке викликає сумніви у справжності (підроблене).

27.12.2022р. актом вилучення документу та актом прийому-передачі було отримано та вилучено посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.11.2022р. про відстрочку від призову на військову службу, оформлене на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поміщено до паперового пакету та долучено до матеріалів кримінального провадження.

28.12.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідуваньбули внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення, заведено кримінальне провадження за №0000192 про вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Вилучене посвідчення про відстрочку від призову на військову службу визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги все вищевикладене, дізнавач зазначає, що вищевказаний об`єкт (документ) по даному кримінальному провадженню має значення речового доказу, підлягає огляду, як речовий доказ, може бути предметом дослідження експертизи, конфіскації, і, з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин справи, враховуючі реальну можливість зацікавлених осіб знищити його, сховати, просить суд накласти арешт на вищевказане майно.

Дізнавач у судове засідання не явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив про розгляд клопотання без його участі. Неявка дізнавача відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, перевіривши доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання дізнавача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Згідно п.4 ч. 2 ст. 40-1 КПК України дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вбачається з витягу по кримінальному провадженню №0000192 від 28.12.2022р., до ЄРДР внесені данні про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України.

З матеріалів, які надані дізнавачем в обґрунтування клопотання про накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя вбачає наявність вчинення суспільно небезпечного діяння, а щодо речового доказу посвідчення про відстрочку від призову на військову службу - реальну можливість зацікавлених осіб знищити, приховати його. Тому, з метою запобігання вищевказаних можливостей щодо речового доказу, з метою його збереження доцільно накласти на нього арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 132, 170 - 173, ст. 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання дізнавача СД ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

З метою збереження речового доказу - накласти арешт на майно -документ, який постановою дізнавача визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню №0000192 від 28.12.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме на:

-посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.11.2022р. про відстрочку від призову на військову службу, оформлене на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було вилучено, поміщено до паперового пакету та долучено до матеріалів кримінального провадження.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду .

Слідчий суддя ОСОБА_6