Справа №760/6018/19. Провадження №11-кп/824/4047/2022. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

16 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0013724 щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Сейді, Туркменістан, громадянина Туркменістану, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , до 16.12.2022 року включно.

Визначено заставу у сумі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 297 720 (двісті дев`яносто сім тисяч сімсот двадцять) гривень.

Покладено на ОСОБА_7 , у випадку внесення застави, відповідні процесуальні обов`язки.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких і особливо тяжкого злочину, санкцією ч. 3 ст. 187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, крім того, під час судового розгляду обвинувачений свою вину у вчиненому не визнає. Також судом на даний час не встановлено підстав для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу виді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід. На переконання суду, незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може негативно вплинути на хід судового розгляду кримінального провадження. На підставі наведеного місцевий суд вважає обґрунтованим продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить: поновити строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18.10.2022 року; скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18.10.2022 року по справі №760/6018/19, якою продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів та одночасно визначено розмір застави у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 297 720 (двісті дев`яносто сім тисяч сімсот двадцять) гривень; змінити обвинуваченому ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби з 22 годин 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин наступної доби за адресою: АДРЕСА_2 , та застосувати носіння електронного засобу контролю.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що ухвала місцевого суду не умотивована та така, що прийнята внаслідок неповноти судового розгляду, істотного порушення конституційних прав і свобод людини, вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню. Вважає, що суд першої інстанції не надав належну правову оцінку тому факту, що саме прокурор зобов`язаний доводити, що заявлені ризики не зменшилися та/або з`явились нові ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вважає, що суд мав оцінювати доводи та докази прокурора, яка обмежилась загальними фразами про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Зазначає, що судом всебічно і повно не досліджено відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, те, що він раніше не судимий, мав посвідку на тимчасове проживання в Україні, наявність у нього постійного місця проживання, наявність родини та малолітньої дитини, позитивні характеристики, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Вважає, що висновки суду побудовано на припущеннях та тяжкості покарання, бо прокурором не надавалось жодного доказу.

Вказує, що ОСОБА_7 знаходиться під вартою вже 3 роки та 11 місяців, в той час як інші обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходяться на свободі, бо до них застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою - застава.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 з 09.03.2018 року перебуває у шлюбі із громадянкою України ОСОБА_10 , а також виховують спільну малолітню дитину ОСОБА_11 . Крім того, обвинувачений у разі зміни йому запобіжного заходу буде перебувати у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на правах власності дружині обвинуваченого та її матері.

Звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 під час навчання в Національному транспортному університеті та Національному університеті кораблебудування ім. Адмірала Макарова навчався добре та характеризувався позитивно. До того ж, обвинувачений до затримання (03.12.2018), окрім навчання, працював кур`єром у кур`єрській службі доставки "Убер" та мав постійне джерело доходу.

Вказує, що судом не враховано обставини, що зменшують ризики відповідно до ст. 177 КПК України, а саме: вилучення усіх паспортів ОСОБА_7 , наявність в матеріалах справи неодноразових заяв потерпілого про відсутність до обвинуваченого будь-яких претензій матеріального та нематеріального характеру.

Щодо застави вказує, що необхідно враховувати тривалість тримання обвинуваченого під вартою та відповідно відсутність можливості особисто заробляти кошти для внесення застави.

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі прокурора та обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту ухвали місцевого суду та основних доводів апеляційної скарги; доводи захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу; перевіривши матеріали контрольного провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.

Мотиви Суду

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 18.10.2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , до 16.12.2022 року включно, було проголошено лише вступну та резолютивну її частини, адвокат ОСОБА_6 не мав змоги подати апеляційну скаргу в зазначені строки, та як убачається з матеріалів провадження, подав апеляційну скаргу на дану ухвалу 25 жовтня 2022 року, про що свідчить вхідна дата реєстрації Київським апеляційним судом, тобто в строк, передбачений п. 1-1 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, отже колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження під №0013724 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва 18 жовтня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 16.12.2022 року включно.

Під час постановлення даного рішення суд першої інстанції виходив з того, що на даний час не встановлено підстав для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, зауважуючи на слідуючому.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

На думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.

Доводи адвоката про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 в разі визнання його винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419, 4221 ч. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 16 грудня 2022 року включно, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 з ю б і ОСОБА_13 . М и к о л ю ОСОБА_14 Ш р о л ь