ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у місті Фастові питання про затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000459 від 03.08.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серединці Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, тимчасово безробітного, колишній військовослужбовець військової служби за мобілізацією, у військовому званні «солдат запасу», зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, питання про затвердження угоди про визнання винуватості

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді навідника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, у порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 17 год. 00 хв. 27.06.2022, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалась у ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та до 08 год. 00 хв. 20.07.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини, в умовах воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, а саме військовослужбовцем (крім строкової служби) тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні було надано угоду про визнання винуватості від 31.01.2023, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , яку в судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник просять затвердити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогою ч. 3 ст. 474 КПК України, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду зазначеної вище угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

З огляду на надану угоду прокурор у справі ОСОБА_3 , будучи уповноваженою відповідно до ст. 37 КПК України особою та обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України в присутності захисника ОСОБА_5 , уклали угоду, на підставі якої ОСОБА_4 зобов`язується визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у позбавлення волі строком на п`ять років та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України..

Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за вказаних в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах. Суду пояснив, що він дійсно залишив військову частину та поїхав додому, оскільки його батько є інвалідом 1 групи та погано себе почував.

Угода укладена ним з прокурором добровільно, узгоджену міру покарання здатен понести, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі.

Відповідно до ст. 474 КПК України суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки затвердження такої угоди, переконався у добровільності її укладення, а також роз`яснивши права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд встановив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Водночас, суд враховує як пом`якшуючі і такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю вчиненого кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що узгоджені сторонами угоди порядок призначення та міра покарання відповідають положенням статей 65 КК України.

Суд переконався в тому, що ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження укладеної ним угоди, а також в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, заслухавши думку сторін кримінального провадження, тому вважає за необхідне затвердити вказану угоду, оскільки підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України не встановлено.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 314, 374, 474, 475, 484, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 січня 2023 року, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000459 від 03.08.2022.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення вироку тобто з 31.01.2023.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1