КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою "Київський слідчий ізолятор" апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 21.12.2022 задоволено клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31.01.2023 року включно без визначення застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 , із застосуванням необхідних обмежень та засобів контролю.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав про недоведеність вказаних у клопотанні ризиків. Зокрема, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду не може обгрунтовуватись лише тяжкістю інкримінованого ОСОБА_6 злочину.

Посилання слідчого на те, що ОСОБА_6 зареєстрований на території,

___________________________________________________________________________________

Справа 753/16018/22 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/239/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

яка на даний час є окупованою (м. Горлівка, Донецька область) та може виїхати на окуповану територію України з метою переховування та уникнення від кримінальної відповідальності, не підтверджені жодним документом.

Навпаки, як убачається з пояснень підозрюваного, він з квітня 2014 року залишив м. Горлівка, та з того часу жодного разу не перетинав лінію розмежування та пропускні пункти з непідконтрольними Донецькою та Луганською областями.

З 2015 року ОСОБА_6 постійно проживає в м. Києві, має роботу у сфері футбольного посередництва, стійкі сімейні та соціальні зв`язки.

Крім того, виїзд ОСОБА_6 на непідконтрольну території за місцем реєстрації в м. Горлівка Донецької області в умовах введеного в Україні воєнного стану є неможливим.

ОСОБА_6 жодними діями не проявляв бажання уникнення від кримінальної відповідальності. Навпаки, він своїми діями активно сприяв досудовому розслідуванню, зокрема, самостійно надав зразки крові для проведення необхідних експертиз, надав слідчому доступ та пароль до мобільного телефону, надав ґрунтовні показання про обставини конфлікту із потерпілим, погодився на проведення слідчого експерименту.

Припущення органу досудового слідства про імовірний незаконний вплив на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню не підтверджені жодними доводами. У клопотанні та доданих до нього матеріалах не наведено прізвищ свідків, яким загрожує небезпека, відсутні заяви від будь-яких свідків про такі загрози або про застосування заходів безпеки до свідків.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є необгрунованим.

Слідчим в клопотанні не вказано, які ж саме обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення вказують на недієвість такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт.

Крім того, апелянт зазначав про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, та зазначав, що 31.07.2022 випадковий знайомий ОСОБА_11 запросив його до себе в квартиру, де вони разом вживали спиртні напої. Раптово між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 напав на нього, намагаючись завдати удари ножем. Вживаючи дії для самозахисту, ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_11 смерть обломком леза, з якими на нього напав потерпілий. Факт вжиття ОСОБА_6 заходів самооборони підтверджується наявними у нього численними різаними ранами обох долонь.

Також, апелянт зазначав, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, працює та має стійкі сімейні та соціальні зв`язки, перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 з 1993 року, має двох дітей, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . З 2016 року ОСОБА_6 постійно працює помічником керівника ТОВ «ПРОСТАР ФУТБОЛ ЕДЖЕНСІ»

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0002265 від 01.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.07.2022 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 прийшов до місця проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 з метою спільного проведення дозвілля.

В подальшому, приблизно о 01 годині 30 хвилин 01.08.2022 року, перебуваючи за вказаною адресою, під час вживання алкогольних напоїв у ОСОБА_6 виник словесний конфлікт з ОСОБА_11 який переріс в бійку. В ході бійки, на ґрунті неприязних відносин у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 . ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_13 , наніс йому декілька ударів руками в область обличчя, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та садна на обличчі, крововиливу в слизовій нижньої губи. Після чого ОСОБА_6 , тримаючи ніж господарсько-побутового призначення, наніс потерпілому ОСОБА_11 одне колото різане поранення м`яких тканин шиї розташоване на задній поверхні шиї справа, два колото-різаних поранення м`яких тканин шиї на правій бічній поверхні шиї, одне колото-різане поранення м`яких тканин шиї розташоване на лівій бічній поверхні шиї, одне колото-різане поранення м`яких тканин шиї розташоване в лівій підщелепній області з ушкодженням внутрішньої яремної вени, різану рану на тильній поверхні 2-го пальця правої кисті горизонтально, подряпину на лівому передпліччі, множинні подряпини на поверхнях шиї, на передній та правій бічній поверхнях живота.

До смерті ОСОБА_11 призвело спричинення колото-різаного поранення шиї з ушкодженням лівої яремної вени, яке призвело до крововтрати внаслідок масивної зовнішньої кровотечі. Це ушкодження, як небезпечне для життя, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 . Інші спричинені ОСОБА_11 ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які не знаходяться у зв`язку з настанням його смерті.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, 01.08.2022 ОСОБА_6 о 02 год. 05 хв. затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.08.2022 ОСОБА_6 в межах кримінального провадження №0002265 повідомлено про підозру в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.08.2022 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.09.2022 включно.

Постановою керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_14 від 26.09.2022 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002265 від 01.08.2022 року до трьох місяців.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.09.2022 ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 01.11.2022.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26.10.2022 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002265 від 01.08.2022 до п`яти місяців, а саме до 01.01. 2023 включно.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26.10.2022 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 01.01.2023.

01.12.2022 ОСОБА_6 вручено повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 115 КК України.

13.12.2022 за дорученням прокурора у кримінальному провадженні захисник та підозрюваний ОСОБА_6 повідомлені про завершення досудового розслідування та відповідно до вимог статей 283, 290 КПК України надання права на доступ до матеріалів досудового розслідування.

20.12.2022 слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31.01.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 21.12.2022 задоволено клопотання слідчого, та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31.01.2023 року включно без визначення застави.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю долучених до клопотання доказів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою, серед яких встановлено складність кримінального провадження, та необхідність ознайомлення учасників кримінального провадження зі значною кількістю зібраних в ході досудового слідства матеріалів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших осіб у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який одружений, раніше не судимий, є фізичною особою-підприємцем, має постійне місце реєстрації у Донецькій області та місце проживання ум. Києві, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обгрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, доводи захисника в апеляційній скарзі на те, що з квітня 2014 року ОСОБА_6 часу жодного разу не перетинав лінію розмежування та пропускні пункти з непідконтрольними Донецькою та Луганською областями, та посилання на те, що виїзд ОСОБА_6 на непідконтрольну території за місцем реєстрації в м. в умовах введеного в Україні воєнного стану є неможливим, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та не свідчать про відсутність у ОСОБА_6 можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду на підконтрольній Україні території.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та потерпілих у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків і потерпілих безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке призвело до смерті людини, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчиненого злочину, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , зокрема можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого врахував усі дані про особу підозрюваного, на які посилається захисник у апеляційній скарзі, у тому числі те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, працює та має стійкі сімейні та соціальні зв`язки, одружений, має двох дітей, має постійне місце проживання у м. Києві

Разом з тим, наведені обставини про особу підозрюваного не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта про невірну кваліфікацію дій підозрюваного, та посилання на наявність в його діях ознак самозахисту, спричиненого незаконними діями потерпілого ОСОБА_11 , який намагався завдати ОСОБА_6 удари ножем, колегія суддів вважає передчасними.

Так, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, утому числі щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не скасовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2022 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3