Єдиний унікальний номер справи 185/5609/22
Провадження № 1-кп/185/225/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 03 травня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05 червня 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187 КК України до восьми років трьох місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна. Звільнений 16 жовтня 2020 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 09 вересня 2022 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125 КК України до двох років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 23 жовтня 2021 року приблизно о 10 год. 00 хв. перебував на сходинковому майданчику четвертого поверху п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де у нього з ОСОБА_5 , на ґрунті неприязних відносин, відбувся словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник злочинний, протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, спрямований на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи на сходинковому майданчику четвертого поверху п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 підійшов впритул до ОСОБА_5 , схопив його правою рукою за перший палець правої кисті та з силою розігнув його догори, чим спричинив ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді перелому основної фаланги першого пальця правої кисті, яке за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).

Далі, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 наніс останньому не менше двох ударів руками в область правої частини голови ззаду та в область обличчя, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді гематом та саден обличчя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_3 пішов з місця скоєння злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але потягло за собою значну стійку втрату працездатності менш, як на одну третину.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 23 жовтня 2021 року зранку він, знаходячись на сходинковому майданчику в будинку АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_5 сварилися. В ході сварки на ґрунті неприязних відносин він наніс ОСОБА_5 декілька ударів руками. Проте заперечив заподіяння ОСОБА_5 тілесного ушкодження у вигляді перелому основної фаланги першого пальця правої кисті.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 23 жовтня 2021 року ОСОБА_3 в ході сварки схопив його правою рукою за перший палець правої кисті та з силою розігнув його догори, тим самим спричинивши йому перелом основної фаланги першого пальця, також ОСОБА_3 наніс йому приблизно два удари руками в область голови та обличчя. Наполягає на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання.

Крім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Згідно висновку експерта від 11 травня 2022 року № 146, згідно довідки з травмпункту № 10775 КНП «ПЛІЛ» ПМР у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому основної фаланги 1-го пальця правої кисті, гематом та саден обличчя. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематом та саден обличчя утворилися по ударному механізму від дії тупих твердих предметів (предмету), з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області. Тілесне ушкодження у вигляді перелому основної фаланги 1-го пальця правої кисті утворилося внаслідок позамежного перерозгинання пальця. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді перелому основної фаланги 1-го пальця правої кисті за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року. Тілесні ушкодження у вигляді гематом та саден обличчя за своїм характером

відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2, б) «Правил судово-

медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ №6 «Про розвиток та

вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати терміну вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи та в довідці з травмпункту, тобто 23 жовтня 2021 року. Враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, малоймовірне їх утворення при падінні з висоти власного зросту.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11 травня 2022 року з відеозаписом до нього, за участю потерпілого ОСОБА_5 відтворено обставини події, які мали місце 23 жовтня 2021 року приблизно о 10 год. 00 хв. на сходинковому майданчику четвертого поверху п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Зокрема, ОСОБА_5 показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , а саме пояснив, що ОСОБА_3 схопив правою рукою за перший палець правої руки ОСОБА_5 та викрутив його таким чином, що ОСОБА_5 почув хруст. Надалі коли ОСОБА_5 перебував на декілька сходинок нижче від ОСОБА_3 , останній завдав ОСОБА_5 не менше двох ударів в тім`яну область голови справа кулаком правої руки.

Згідно висновку експерта від 11 травня 2022 року № 152-Д, враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх локалізацію, тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли утворитись, як показує потерпілий при проведенні слідчого експерименту за його участю.

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Таким чином, суд приходить до переконання, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, його винуватість доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але потягло за собою значну стійку втрату працездатності менш, як на одну третину.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України вважає доведеною.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 доведена «поза розумним сумнівом», оскільки наведені у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді обмеження волі.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року ОСОБА_3 було визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до двох років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122КК України, обвинувачений вчинив 23 жовтня 2021 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року, остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців обмеження волі.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась та до набрання вироком законної чинності не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців обмеження волі.

Строк обчислення покарання рахувати з моменту виконання вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1