Справа № 307/2023/22
Провадження № 1-кп/307/174/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 2.04.2022 року, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:
22.03.2022 ОСОБА_4 згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В той же день ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи в приміщенні пункту постійного збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_2 пройшов військово-лікарську комісію, яка на час проведення загальної мобілізації засідає за вищевказаною адресою, на предмет визначення ступеня придатності призовників до військової служби.
Згідно довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.03.2022, виданої відповідно до наказу МОУ «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» №402 від 14.08.2008 ОСОБА_4 , визнано придатним до військової служби, за результатами якої підлягає призову на військову службу під час мобілізації.
В подальшому ОСОБА_4 , згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 22.03.2022 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_4 та згідно контрольного талону мобілізаційного розпорядження зарахований в команду для відправки на військову службу, але у зв`язку з відтермінуванням поставок команди о 15:45 год. 22.03.2022 отримав під особистий підпис повістку про обов`язок прибути о 09:00 год. 23.03.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого призову на військову службу під час мобілізації.
Однак, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомлений про кримінальну відповідальність, за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на зазначену в повістці дату та час для відправки у команду до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув без поважних на те причин.
Таким чином, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, ухилився від виконання свого конституційного обов`язку по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а саме призову на військову службу під час мобілізації, тим самим порушивши вимоги ст. 65 Конституції України, положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не маючи на це законних підстав передбачених ст. 23 цього ж Закону, у зв`язку з чим обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що він будучи працівником Тячівської центральної районної лікарні та будучи включеним до списку переліку працівників, які повинні були з`явитися для постановки на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 , самостійно прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тут він відмовився пройти військоволікарську комісію, оскільки визнав що він здоровий. Цього дня його було визнано придатним для проходження військової служби та йому вручили повістку згідно якої він повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 23.03.2022.

Вийшовши з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 та СР він зрозумів, що його буде мобілізовано не як медика, а тому він вирішив, що не бажає бути мобілізованим та з`являтися 23.03.2022 за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 та СР. 23.03.2022 він до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не прибув.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю та у вчиненому щиро розкаявся.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про особу обвинуваченого.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним у обвинувальному акті, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України за кваліфікуючою ознакою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не значиться, та раніше не судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, його поведінку після вчинення злочину, з урахуванням досудової доповіді органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого та висновок про можливість його виправлення без позбавлення волі, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, пов`язаного з забезпеченням призову та мобілізації, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання, передбачене санкцією ст. 336 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.
Суд вважає, що призначення обвинуваченому саме такого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Під час судового розгляду сторона обвинувачення не зверталася до суду з клопотаннями про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Процесуальних витрат не має.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 174, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, і призначити йому покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази відсутні.

Процесуальних витрат не має.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1