Провадження №1-кс/359/36/2023
Справа №359/13/23
УХВАЛА

Іменем України

06 січня 2023 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю потерпілого ОСОБА_3

представників потерпілого - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною аудіо та відео фіксацією скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про відмову в задоволенні клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи, зобов`язання вчинити дії у кримінальному провадженні №0000493 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2022 року,-

встановив:

04.01.2023 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування постанови старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 від 19.12.2022 року та зобов`язати слідчого призначитипроведення комісійної судово-медичної експертизи із залученням відповідних спеціалістів.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначив, що слідчим відділом Бориспільського РУП ГУНП у Київській області розслідується кримінальне провадження № 0000493 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України.

29 липня 2022 року за постановою старшого слідчого слідчого відділу РУП ГУ НП в Київській області за матеріалами кримінального провадження було доручено експертам Бориспільського районного відділення комунального закладу Київської обласної ради «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_3 .

На підставі цієї постанови слідчого було складено Висновок експерта № 59 д від 18.08.2022 року за результатами судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_3 .

Скаржник вважає, що він отримав від дій злочинців тяжкі тілесні ушкодження. Тому він звернувся до фахівця в галузі судово-медичної експертизи та отримав Рецензію, у якій вказується, що підсумки висновку експерта є науково необгрунтованими, не підтвердженими об`єктивними даними, що є порушенням ст. 102 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 12 Закону України «Про судову експертизу», а також п. 3.6. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи і п. 4.10. Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 №6).

15.12.2022 року на підставі цієї Рецензії ним як потерпілим у кримінальному провадженні в ЄРДР №0000493, до канцелярії Бориспільського РУП ГУНП в Київській області подавалось клопотання від 15.12.2022 року про призначення комісійної судово-медичної експертизи.

26.12.2022 року його представником було отримано примірник постанови про повну відмову в задоволенні клопотання від 19.12.2022 року за підписом старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_6 . Слідчий відмовив у задоволенні його клопотання посилаючись на те, що він вивчив матеріали кримінального провадження та висновок судово - медичної експертизи № 59 і у нього не виникло сумніву в обґрунтованості та об`єктивності даного висновку.

На думку скаржника слідчий неналежно здійснює досудове розслідування по даному кримінальному провадженні щодо належного призначення та проведення комісійної експертизи, яка на думку скаржника має вагоме значення. При цьому експертиза, що призначалася в рамках даного кримінального провадження була проведене неналежним чином, що також не було враховано слідчим. Таким чином, скаржник наполягає на проведенні комісійної судово-медичної експертизи із залученням відповідних спеціалістів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

В судовому засіданні представники потерпілого - адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали скаргу та просили її задовольнити.

Старший слідчий Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Надав клопотання, в якому просив скаргу розглянути без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши пояснення скаржника та адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дійшов наступного висновку.

Встановлено, що слідчим відділом Бориспільського РП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000493, внесеному 03.07.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України.

ОСОБА_3 має статус потерпілого по вказаному кримінальному провадженні та 15.12.2022 року звернувся до старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 з клопотанням про призначення комісійної судово-медичної експертизи.

Постановою старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 від 19.12.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000493 від 03.07.2022 року про призначення комісійної судово-медичної експертизи.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

В абзаці 2 ч. 3 ст. 93 КПК України (далі КПК) передбачено, що ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Вимоги до постанови слідчого, дізнавача чи прокурора встановлені нормами ч. 5 ст. 110 КПК України відповідно до якої постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень. КПК України не містить положень, з яких би вбачались повноваження слідчого судді зобов`язувати слідчого на проведення конкретних слідчих дій, тобто КПК України не наділяє такими повноваженнями слідчого суддю.

Статтею 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

Слідчий суддя, розглядаючи подану в порядку п.7 ч. 1 ст. 303 КПК України скаргу на рішення (постанову) слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій має право, відповідно до визначених ст. 307 КПК України повноважень, лише скасувати оскаржене рішення слідчого або залишити скаргу без задоволення в залежності від того, чи допущене при винесенні такого рішення слідчого порушення прав, свобод та інтересів особи в кримінальному провадженні, чи ні. Інші питання на даному етапі слідства слідчий суддя не вирішує.

Така позиція також підтверджується аналізом положень ч. 5 ст. 40 КПК України, за якою слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадження можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

При цьому статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, обставини, які впливають на тяжкість кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ч. 1 ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Таким чином саме на слідчого по вказаному кримінальному провадженні покладено обов`язок щодо вчинення чи не вчинення відповідних слідчих дій з огляду на їх достатність та необхідність по вказаному кримінальному провадженні, при цьому прокурор, здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Отже, слідчий має самостійно вирішити про необхідність проведення відповідних слідчих дій чи відмову у їх проведенні, з огляду на поставлені цілі кримінального провадження, належно мотивуючи такі відмови у випадку прийняття такого рішення.

При розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження (розділ 6 узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 року №9-49/0/4-17).

Отже, втручання в процесуальну самостійність слідчого, прокурора при прийнятті процесуальних рішень під час досудового розслідування не входить до компетенції слідчого судді при здійсненні судового контролю за слідства під час досудового розслідування, а тому слідчий суддя не повинен вирішувати замість слідчого питання про проведення тих чи інших слідчих дій, а здійснює оцінку належності їх проведення чи законності відмови у ній.

Скаржник не погодився з прийнятим процесуальним рішенням і звернувся зі скаргою до слідчого судді, при цьому просить зобов`язати слідчого скасувати постанову старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 від 19.12.2022 року про відмову у задоволенні клопотання та призначити комісійну судово-медичну експертизу.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови слідчого від 19.12.2022 року, в рамках даного кримінального провадження була проведена судово-медична експертиза та слідчим отримано висновок експерта №59 д від 18.08.2022 року.

Експерт КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» під час складання висновку був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 384 та ст. 385 КК України, що відкидає будь-які сумніви в об`єктивності складеного висновку.

При цьому варто зазначити і те, що згідно з ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: встановлення причин смерті; встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання притягнення до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Таким чином кримінально-процесуальним законодавством передбачений виключний перелік підстав, за яких проведення експертизи є обов`язковим.

Призначення експертизи в інших випадках, відповідно до діючого кримінального процесуального законодавства, визначення об`єму, порядку, послідовності, часу проведення слідчих дій знаходиться у виключній компетенції органу досудового розслідування.

Також варто звернути увагу і на те, що Пленум Верховного Суду України в постанові № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснив, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок. При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Оскільки ст.,ст. 242-244 КПК України не регламентовано право потерпілого, його представника чи законного представника на звернення до слідчого судді з клопотанням про призначення експертизи, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволення вимог скаржника про проведення судової експертизи.

Досліджуючи вказану скаргу та оспорювану постанову слідчого, слідчий суддя приходить до переконання, що остання відповідає вимогам КПК України, є законною та мотивованою, оскільки оспорювана постанова слідчого відповідає вимогам ст.110 КПК України, є обґрунтованою та мотивованою з посиланням на конкретні обставини та дані, що встановлені в ході досудового розслідування.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що слідчим в межах встановлених нормами КПК України, було розглянуто клопотання потерпілого, за результатами якого було прийняте обґрунтоване рішення.

Аналізуючи зміст вказаних вище норм вбачається, що органи досудового розслідування мають саме право, а не обов`язок у проведенні такої слідчої дії, та у випадку відмови у її проведенні зобов`язані належно аргументувати таке рішення

Вивчивши оспорювань постанову слідчим суддею встановлено, що слідчим надано належну оцінку доводам потерпілого, викладеним у клопотанні та прийнято обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні клопотання. Постанова складена з дотриманням вимог ч.5 ст.110 КПК України, тобто, містить вступну, мотивувальну та резолютивну частини, до яких включено всі, передбачені процесуальним законом відомості.

Надана потерпілим рецензія спеціаліста в області судово-медичної експертизи ОСОБА_8 (на висновок експертизи) не є доказом в розумінні ст.99, 101 КПК України, а відтак, не може бути прийняті слідчим суддею до уваги.

Всі питання щодо допустимості доказів, наданих стороною обвинувачення або потерпілою стороною є виключної компетенцією суду, а не слідчого судді, що має вирішуватися в комплексі з усіма іншими доказами у кримінальному провадженні, та у разі необхідності, в аспекті вирішення питання щодо допустимості наданих стороною обвинувачення доказів, така експертиза може бути призначена судом.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що скарга ОСОБА_3 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.242, 243, 244, 309, 376 КПК України,

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про відмову в задоволенні клопотання про призначення комісійної судово- медичної експертизи, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 10.01.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1