КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 23 лютого 2023 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника-адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000385 від 20.05.2021 на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- грошові кошти в сумі 76 900 грн., 10 950 доларів США, 200 Євро;

- мобільний телефон марки «RugGear» моделі «RG150 Traveller» у пластиковому корпусі чорного кольору (із характерними подряпинами та біля ліхтарика) IMEI: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року, витребувати матеріали справи 757/13942/22-к про повернення майна ОСОБА_5 , скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_9 не повідомлено про розгляд клопотання, про наявність оскаржуваного рішення повідомлено листом слідчого, який отримано ввечері 20 січня 2023 року, апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 25 січня 2023 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року задоволено скаргу сторони захисту про повернення майна, яке вилучено у ОСОБА_9 під час обшуку.

Зауважує, що слідчим проігноровано вказану ухвалу та не повернуто майно ОСОБА_9 , натомість, слідчий звернувся з клопотанням до суду про арешт вилученого майна.

Також зазначає, що протягом року із ОСОБА_9 не проведено слідчих дій, підозру йому не вручено.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки, 12 грудня 2022 року слідчим суддею розглянуто клопотання слідчого без виклику власника майна чи його представника, про наявність оскаржуваного рішення стало відомо 20 січня 2023 року, апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 25 січня 2023 року, а відтак колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20 травня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000385,за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в серпні-вересні 2020 року в колишнього співробітника ПАТ «Інтерпайп НТЗ» ОСОБА_10 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих виробів і товарно-матеріальних цінностей ПАТ «Інтерпайп НТЗ», з метою особистого збагачення.

Для реалізації зазначеного злочинного умислу, ОСОБА_10 організував злочинну групу та очолив це стійке об`єднання, поклавши на себе функції організатора та керівника групи, ОСОБА_10 підшукав для участі в запланованих ним кримінальних правопорушеннях працівників ПАТ «Інтерпайп НТЗ», а саме стропальника ремонтно-механічного цеху ПАТ «Інтерпайп НТЗ» ОСОБА_5 , слюсаря-ремонтника (бригадира) бригади з ремонту та обслуговування комунікацій і вентиляції колесопрокатного цеху дільниці з ремонту механічного обладнання ПАТ «Інтерпайп НТЗ» ОСОБА_11 , інших не встановлених на цей час осіб, та запропонував їм як співвиконавцям взяти участь у запланованих корисливих злочинах, повідомивши про механізм їх вчинення.

Діючи злагоджено, підпорядковуючись організатору та керівнику злочинної групи - ОСОБА_10 , члени групи в період з 10.09.2020 по 12.08.2021 систематично неодноразово здійснювали таємне викрадення чужого майна.

Організована група осіб, яка діяла під керівництвом ОСОБА_10 , у складі самого ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та працівників поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , інших не встановлених на цей час осіб у період із серпня 2020 року по серпень 2021 року, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) металевих виробів і товарно-матеріальних цінностей, які належать ПАТ «Інтерпайп НТЗ», чим підприємству спричинено збитки на суму 1 416 324, 51 грн., що відповідно до примітки до ст. 185 КК України є шкодою в особливо великих розмірах.

08 вересня 2022 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

24 вересня 2021 року в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року за місцем проживання ОСОБА_5 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 76 900 грн., 10 950 доларів США, 200 Євро та мобільний телефон марки «RugGear» моделі «RG150 Traveller» у пластиковому корпусі чорного кольору (із характерними подряпинами та біля ліхтарика) IMEI: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 .

18 травня 2022 року постановою старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління ДБР ОСОБА_8 , виявлені та вилучені в ході обшуку майно за місцем проживання ОСОБА_5 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000385.

12 грудня 2022 року старший слідчий в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року клопотання задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК Україниі бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п.п. 1, 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частиною другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п.п. 1, 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000385, про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна, вбачається наявність правових підстав для часткового його арешту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 08 вересня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, санкція яких передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

З матеріалів судового провадження, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 до скоєного кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172,173 КПК України, перевірено при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Доводи апелянта, що слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва задоволено скаргу про повернення майна, яке вилучено у ОСОБА_9 під час обшуку, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Окрім того, слідчим суддею перевірено співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення ч. ч. 3, 5 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_5 , - адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/35857/22-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_18

Справа № 11сс/824/1260/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК