ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3572/20
провадження № 1-кп/753/409/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000334 по обвинуваченню: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.07.2013 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки; 27.11.2014 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців; 26.06.2014 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців; 14.11.2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із конфіскацією майна; вироком Київського апеляційного суду від 27.10.2020 року за ч.2 ст.27, ч.1 ст.358, ст.71 КК України до 1 року 5 місяців 28 днів позбавлення волі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Велика Олександрівка, Бориспільського р-ну, Київської обл., громадянина України, українця, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 07.09.2007 року Бориспільським районним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік; 18.12.2008 року Бориспільським районним судом Київської області за ч.2 ст. 186, ст.ст., 69,71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, 21.01.2015 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки; 20.01.2016 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 185 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за участі: прокурора ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_6 захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судим на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив новий умисний злочин за наступних обставин: Так, ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням точно день та час наприкінці грудня 2019 року перебуваючи в місті Бориспіль, з метою умисного повторного незаконного заволодіння транспортним засобом, вступив в злочинну змову з ОСОБА_4 , який також раніше неодноразово судимий. В подальшому реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи в Дарницькому районі міста Києва та ходячи по дворам будинків стали підшукувати автомобіль який можливо викрасти, та знаходячись по вул. Мішуги, 11 в м. Києві помітили припаркований автомобіль «Daewoo Lanos», 1998 року випуску синього кольору номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (реєстрації Республіка Польща) який вирішили викрасти. В подальшому, 10.01.2020 року близько 09 години ОСОБА_9 перебуваючи за адресою Княжий Затон, 17 з метою умисного повторного незаконного заволодіння транспортним засобом, зустрівся з ОСОБА_4 , та в подальшому направилися до будинку по АДРЕСА_3 з метою викрадення вищевказаного автомобіля. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 близько 11 години 10.01.2020 знаходячись за адресою м. Київ, вул. Мішуги, 11 підійшли до припаркованого «Daewoo Lanos», 1998 року випуску синього кольору номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (реєстрації Республіка Польша) вартістю 8602,73 грн., який відповідно до довіреності перебував у власності ОСОБА_6 , та оглянувшись по сторонам і впевнившись, що за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 відійшовши в сторону став спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_10 про небезпеку, а ОСОБА_9 підійшовши до водійських дверей вказаного автомобіля, за допомогою викрутки яку заздалегідь взяв з собою з метою полегшення вчинення злочину, відкрив автомобіль та проник до його салону. В подальшому ОСОБА_9 перебуваючи за кермом автомобіля«Daewoo Lanos», 1998 року випуску синього кольору номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (реєстрації Республіка Польща), вставивши викрутку в замок запалення вказаного автомобіля, шляхом повороту запустив двигун автомобіля, та в подальшому разом із ОСОБА_4 з місця вчинення злочину разом з викраденим автомобілем зник, завдавши матеріального збитку власнику даного майна.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у незаконному заволодінні транспортним засобом при обставнах зазначених у обвинувальному акті визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 298 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Також обвинувачені підтвердили, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до них недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_11 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_11 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом повторно, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Дії обвинуваченого ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом повторно, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим згідно ст. 66 КК України є щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченим згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, не працює та приходить до висновку, що покарання останньому слід призначити у виді позбавлення волі без конфіскації майна, у межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 289 КК України. Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує те, що обвинуваченим відшкодовано потерпілому завдану шкоду у повному обсязі, останній будь-яких претензій до нього не має та просив призначити ОСОБА_3 покарання не пов"язане із позбавленням волі, окрім цього суд враховує позицію прокурора, який підтримував обвинувачення в суді та просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, та беручи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття та прохання дати йому останній шанс для того, щоб виправитися, керуючись принципом гуманності, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку онак у максимальних межах, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, та у повній мірі буде відповідати вимогам ст.ст.50,65 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, не працює та приходить до висновку, що покарання останньому слід призначити у виді позбавлення волі без конфіскації майна, у межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 289 КК України. Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання суд враховує те, що обвинуваченим відшкодовано потерпілому завдану шкоду у повному обсязі, останній будь-яких претензій до нього не має та просив призначити ОСОБА_11 покарання не пов"язане із позбавленням волі, окрім цього суд враховує позицію прокурора, який підтримував обвинувачення в суді та просив призначити обвинуваченому ОСОБА_11 покарання із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, та беручи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття та прохання дати йому останній шанс для того, щоб виправитися, керуючись принципом гуманності, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_11 на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку онак у максимальних межах, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, та у повній мірі буде відповідати вимогам ст.ст.50,65 КК України.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного прокакарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Згідно із ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного прокакарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Згідно із ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах на користь держави 2 512 грн. 16 коп. за проведення судової авто-товарознавчої експертизи № 13/3-45 від 29.01.2020 року. Речові докази - викрутку чорного кольор, частину замка запалення - знищити, страховий поліс А0/3018039 на ім`я ОСОБА_12 , довіреність на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 картку з під сім картки з номером НОМЕР_3 , мобільний телефон марки Samsung Duos imei: НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 з сім- карткою номер абоненту НОМЕР_6 - повернути власникам, транспортний засіб "Део Ланос" 1998 року випуску, синього кольору, номкр кузова НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_6 . Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: