В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєст ру досудових розслідувань за № 0000399 від 02 серпня 2022 року, за обвинуваченням,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Закарпатської області, Ужгородського району, міста Чоп, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Разом з тим, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Окрім цього, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №259/2022 від 18 квітня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Також відповідно до Указу президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Органом досудового розслідування встановлено, що 24 червня 2022 року близько 22 годин 00 хвилин ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом пошкодження вікна, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номеру, звідки поза волею потерпілої, в умовах воєнного стану, викрав велосипед марки «PUCH», червоного кольору, після чого покинув вищевказаний будинок маючи реально можливість розпоряджатися викраденим майном.

При цьому органом досудового розслідування встановлено, що ринкова вартість велосипеда марки «PUCH», червоного кольору, бувшого у використанні, з врахуванням ознак зносу, станом цін на 24 червня 2022 року становить 2007, 40 гривень (дві тисячі сім гривень 40 копійок).

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 2007, 40 гривень (дві тисячі сім гривень 40 копійок).

Окрім цього встановлено, що 26 червня 2022 року близько 21 годин 00 хвилин ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номеру, звідки поза волею потерпілої, в умовах воєнного стану, викрав драбину марки «WORK`S 409», після чого покинув вищевказаний будинок маючи реально можливість розпоряджатися викраденим майном.

Водночас органом досудового розслідування встановлено, що ринкова вартість драбини марки «WORK`S 409», яка у користуванні не була, станом цін на 26 червня 2022 року становить 2 236, 00 гривень (дві тисячі двісті тридцять шість гривень 00 копійок).

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 2 236, 00 гривень (дві тисячі двісті тридцять шість гривень 00 копійок).

Також встановлено, що 28 червня 2022 року близько 22 годин 00 хвилин ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номеру, звідки поза волею потерпілої, в умовах воєнного стану, викрав телевізор марки «LG» 32LD450, після чого покинув вищевказаний будинок маючи реально можливість розпоряджатися викраденим майном.

При цьому органом досудового розслідування встановлено, що ринкова вартість телевізора марки «LG» 32LD450, бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу, становить 4 231, 00 гривень (чотири тисячі двісті тридцять одну гривню 00 копійок).

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 4 231, 00 гривень (чотири тисячі двісті тридцять одну гривню 00 копійок).

Окрім цього встановлено, що 30 червня 2022 року близько 22 годин 00 хвилин ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номеру, звідки поза волею потерпілої, в умовах воєнного стану, викрав телевізор марки «LG» 42PG3000, після чого покинув вищевказаний будинок маючи реально можливість розпоряджатися викраденим майном.

При цьому органом досудового розслідування встановлено, що ринкова вартість телевізора марки «LG» 42PG3000, бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу, становить 4 500, 00 гривень (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 4 500, 00 гривень (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Окрім цього встановлено, що 05 липня 2022 року в близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номеру, звідки поза волею потерпілої, в умовах воєнного стану, викрав балон газовий 50 літрів, після чого покинув вищевказаний будинок маючи реально можливість розпоряджатися викраденим майном.

При цьому органом досудового розслідування встановлено, що ринкова вартість балона газового 50 літрів, бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу, становить 727, 00 гривень (сімсот двадцять сім гривень 00 копійок).

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 727, 00 гривень (сімсот двадцять сім гривень 00 копійок).

Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

13.12.2022 прокурор Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 , який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під 0000399 від 02 серпня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, з однієї сторони (далі прокурор), та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 , з другої сторони, за обов`язкової участі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст. ст. 468 470, 472 КПК України добровільно, тобто укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою прокурора уклали угоду про визнання винуватості.

При укладенні угоди прокурором в т.ч. враховано те, що потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала згоду для укладення угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з прокурором ОСОБА_8 ; під час досудового розслідування ОСОБА_5 , активно сприяв розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань, які є істотними для дослідження всіх обставин скоєння вказаного кримінального провадження, а також щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також згідно угоди, обвинувачений ОСОБА_5 , беззастережно визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненін кримінального правопорушення.

Окрім того, згідно угоди, обвинувачений розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є: для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, йому роз`яснено і є зрозумілими. Обвинуваченому роз`яснено зміст абз. 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

Обвинуваченому роз`яснено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

При цьому обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, а саме, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Обвинуваченому роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Разом із тим, згідно угоди, сторони дійшли згоди, що за вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, підозрюваному необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (три) роки. При цьому сторони доходять висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та погоджуються на звільнення від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

На підставі наведеного, суд розглянув провадження відповідно до положень ст.ст. 471, 473, ч.5 ст. 474 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. При цьому просив врахувати, що подвійна кваліфікація інкримінованого ОСОБА_5 , злочину, а саме за ч.4 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України, є технічною опискою. Прокурор просив визнати ОСОБА_5 , винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Захисник ОСОБА_6 , у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Разом із тим, прокурором долучено до матеріалів справи заяву потерпілої ОСОБА_7 , згідно якої клопоче про судовий розгляд справи за її відсутності, а також щодо надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинувачем.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч. 4 статті 185 КК України, винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 569/1111/16-к, «проникнення як кваліфікуюча ознака… передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має… При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище»… вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном».

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі № 205/5830/16-к вказано, що під поняттям «сховище» розуміється певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охорони, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Таким чином, конструкція частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України побудована таким чином, що кваліфікуюча ознака визначається від найбільш вузького поняття «житло» до більш широкого «інше приміщення» і далі до «сховища».

Така конструкція дозволила законодавцю охопити широкий перелік об`єктів, крадіжка з проникненням до яких утворює кваліфікований склад злочину.

Разом із тим, ці поняття в деяких випадках можуть співпадати за обсягом. Так, поняття «житло» та «інше приміщення» охоплюються родовим поняттям «приміщення», а поняття «житло» та «інше приміщення» можуть частково співпадати за обсягом із поняттям «сховище». Так, іноді житло або приміщення можуть водночас мати певні ознаки сховища (оскільки в них може постійно чи тимчасово зберігатися певне майно), водночас сховище не обов`язково має бути розташованим в приміщенні.

У даній справі по епізодам обвинувачений (епізод перший) діючи таємно, шляхом пошкодження вікна, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номеру, а також ( в наступних епізодах) шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номеру.

Як наслідок, відповідно до фактичних обставин цього кримінального провадження, дії обвинуваченого відповідають зазначеним критеріям, адже він розумів, що протиправно проникає до житла потерпілої.

Таким чином, суд уважає установленим факт того, що, в даному випадку, мало місце проникнення.

Частина 1 примітки до статті 185 Кримінального кодексу України передбачає саме таку вказівку, оскільки чітко обумовлює, що у статтях 185, 186 та 189 191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями187, 262 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у абзаці 2 пункту 7 своєї постанови від 04 червня 2010 року № 7«Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» роз`яснив, що якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, п`ять розбоїв, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального кодексу. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Положеннями частини 1 статті 33 Кримінального кодексу України регламентовано, що сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден із яких її не було засуджено.

Щодо подвійної кваліфікації вчиненного ОСОБА_5 , кримінального правопорушення то слід зазначити, що:

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 27 вересня 2018 року у справі з єдиним унікальним № 686/6613/16-к вказав, що у разі визнання особи винуватою у вчиненні декількох діянь, які відповідають складу злочину, передбаченого однією і тією самою статтею (частиною статті) закону про кримінальну відповідальність, всі ці діяння кваліфікуються в сукупності за відповідною статтею (частиною статті) лише один раз і окремої кваліфікації не потребують.

Суд остаточно визначає кваліфікацію, яка повинна надаватися з правової точки зору фактам у цьому кримінальному провадженні, й суд не позбавлений можливості це зробити у цьому випадку, незважаючи на порядок проведення судового розгляду, оскільки така кваліфікація не пов`язана із дослідженням доказів у провадженні.

Так, орган досудового розслідування визначив кримінально-правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за п`ятьма епізодами злочинної діяльності як вчинення окремих кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України.

Епізоди вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України що інкримінують ОСОБА_5 , тобто у таємному викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, що вчинені ним 24 червня 2022 року , 26 червня 2022 року , 28 червня 2022 року, 30 червня 2022 року,05 липня 2022 року, утворюють повторність й відповідають тому самому складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України.

Отже, епізоди злочинної діяльності, у висунутому обвинуваченні ОСОБА_5 охоплюються кваліфікацією його дій за однією частиною статті.

З огляду на викладене, щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , то суд виключає зайво інкриміновану кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України,ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор просив визнати винним ОСОБА_5 за вказаним кримінальним провадженням за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, вказуючи що має місце технічна описка в обвинувальному акті в частині подвійного зазначення ч.4 ст. 185 КК України.

Таким чином, суд вважає правильною кримінально-правовою кваліфікацією його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану. Вказане не змінює обсяг висунутого обвинувачення, не стосується фактичних обставин кримінального провадження.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, в межах такого розгляду на підставі даної угоди, відповідно до ст. 94 КПК України, суд доходить висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 .

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 13.12.2022 року вимогам ст. ст. 469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Згідно з ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Згідно вимоги в УІЗ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 вироком Ужгородського міськрайонного суду від 01.06.202021 року засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт. 20.08.2021 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання.

Суд враховує, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених беззастережне визнання вини, щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність негативної характеристики за місцем проживання, раніше не судимий, згідно вимог ст. 89 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, тяжкість злочину, правову позицію прокурора, дані про особу обвинуваченого, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, та призначає узгоджене сторонами вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості.

Так, суд вважає що обвинуваченому за вчинення злочину, належить призначити узгоджену сторонами міру покарання в угоді у виді позбавлення волі строком на 5 (три) роки.

Разом із цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, особи ОСОБА_5 , раніше не судимий, згідно вимог ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, одружений, пенсіонер, вважає за можливе його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши йому покарання пов`язане з позбавленням волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження скоєння нових злочинів.

Суд вбачає за належне визначити йому узгоджену міру покарання в угоді та в порядку ч.3 ст. 75 КК Укаїни, вважає за необхідне визначити обвинуваченому термін іспитового строку два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

З урахування вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

27.09.2022 відносно ОСОБА_5 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якої закінчився. Ухвалою суду від 08.11.2022 щодо обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання у період з 22:00 год по 07:00 год наступної доби. До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання та покласти на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Долю речових доказу слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення товарознавчих експертиз № СЕ19/107-22/6933-ТВ від 15.08.2022-1321,46 грн., № СЕ19/107-22/6934-ТВ від 12.08.2022 943,90 грн., № СЕ19/107-22/6932-ТВ від 12.08.2022 943,90 грн., № СЕ19/107-22/7242-ТВ від 29.08.2022 - 1321,46 грн., № СЕ19/107-22/7215-ТВ від 25.08.2022-1321,46 грн., № СЕ19/107-22/7214-ТВ від 19.08.2022 1887,80 грн., стягнути з ОСОБА_5 , на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13.12.2022 укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном два роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання та покласти на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази: велосипед марки «PUCH», драбину марки «WORK`S 409»,телевізор марки «LG» 32LD450, балон газовий 50 літрів вважати повернутим потерпілій, тарілки, акумуляторний кущоріз - повернути володільцю.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із проведенням товарознавчих експертиз у розмірі: № СЕ19/107-22/6933-ТВ від 15.08.2022-1321,46 грн., № СЕ19/107-22/6934-ТВ від 12.08.2022 943,90 грн., № СЕ19/107-22/6932-ТВ від 12.08.2022 943,90 грн., № СЕ19/107-22/7242-ТВ від 29.08.2022 - 1321,46 грн., № СЕ19/107-22/7215-ТВ від 25.08.2022-1321,46 грн., № СЕ19/107-22/7214-ТВ від 19.08.2022 1887,80 грн.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі неподання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, його захиснику та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_10 ОСОБА_11