Номер провадження: 11-кп/813/951/22
Справа № 521/5825/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2021 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000299 від 25 березня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Леськове Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм в службі таксі, інваліда 2-ї групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.06.2021 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 17 000 гривень з розстрочкою на 12 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2021 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2021 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з розстрочкою на 12 місяців (справа № 522/9697/21, провадження 1-кп/522/1923/21) - виконувати самостійно.

Вирішено питання з речовими доказами та заходами забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирався.

Оскарженим вироком встановлено, що 24.03.2021 року, приблизно о 09 годині 17 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, 76, під час керування транспортним засобом марки «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений екіпажом «Океан 207» УПП в Одеській області в особі сержанта поліції ОСОБА_10 . З метою створення хибного уявлення про наявність права на керування транспортним засобом, ОСОБА_8 , на вимогу інспектора патрульної поліції, висловленої в порядку ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», діючи з прямим умислом, пред`явив, таким чином використавши, в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом, завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення громадянина України на право керування транспортними засобами категорії А1, А, В1, В, С1, С, D, та СЕ видане на ім`я ОСОБА_8 , серія та номер НОМЕР_2 від 05.04.2019 року.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції скаргу заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржений вирок скасувати в частині призначення ОСОБА_8 покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню, незастосування закону, який підлягав застосуванню та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

В іншій частині оскаржений вирок залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ОСОБА_8 раніше був засуджений вироком Приморського районного суду м.Одеси від 07 червня 2021 року за кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України, вчинений у листопаді 2020 року, до штрафу 17000 гривень з розстрочкою на 12 місяців.

Оскарженим вироком ОСОБА_8 засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу - 850 гривень який він вчинив до ухвалення попереднього вироку.

При цьому суд першої інстанції визначив виконувати Приморського районного суду м.Одеси від 07 червня 2021 року.

На думку прокурора, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки повинен був призначити покарання ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 частково підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржений вирок змінити та призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу із розстрочкою.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання Одеського апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, причин неприбуття не повідомив, з клопотаннями про відкладення судового розгляду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, а апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення обвинуваченого про час та місце судового засідання та з урахуванням того, що в апеляційній скарзі прокурором не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій за ч.4 ст.358 КК України, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно того, що вирок суду ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

В апеляційній скарзі прокурора не зазначені обставини, які свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду апеляційним судом також не встановлені обставини, які свідчать про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в цій частині апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 був раніше засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 17 000 гривень з розстрочкою на 12 місяців.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_8 визнаний винуватим оскарженим вироком, було вчинене 24 березня 2021 року, тобто до ухвалення вироку Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

В порушення вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність суд першої інстанції не визначив остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень, а вирішив виконувати вироки самостійно.

При цьому, відповідно до положень ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу не підлягають складанню з іншими видами покарань, а тому в такому випадку виконуються самостійно.

Між тим, оскарженим вироком та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання у виді штрафу.

Апеляційний суд зазначає, що положення ч.4 ст.70 КК України мають імперативний характер і унеможливлюють будь-який інший порядок призначення покарання, за умови встановлення судом обставин того, що вироками обвинуваченому призначено аналогічне за видом покарання.

Таким чином апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, в даному випадку, суд повинен був застосувати положення ч.4 ст.70 КК України та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

В той же час, визначаючи порядок сплати штрафу обвинуваченим, апеляційний суд враховує його майнове становище щодо якого відсутні відомості про його офіційне працевлаштування, що свідчить про те, що сплата штрафу одним платежем становитиме для нього надмірний тягар, думку прокурора, який просив призначити штраф із розстрочкою, апеляційний суд вважає за можливе, на підставі ч.4 ст.53 КК України, призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу із розстрочкою виплати певними частинами строком на дванадцять місяців.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.409 та п.1) ч.1 ст.413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, зокрема не застосування судом закону, який підлягав застосуванню.

Зазначена зміна вироку суду першої інстанції жодним чином не погіршує правового становища обвинуваченого ОСОБА_8 .

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 частково задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2021 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, - змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

На підставі ч.4 ст.53 КК України, розстрочити ОСОБА_8 виплату штрафу строком на 12 (дванадцять) місяців з виплатою штрафу перші два місяці по 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно, решту десять місяців рівними частинами по 1000 (одній тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання вироком законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_8 необхідність щомісячно надавати уповноваженому органу з питань пробації підтвердження сплати чергової частини штрафу.

В іншій частині оскаржений вирок залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3