490/9427/17 09.11.2022
н/п 1-кп/490/456/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9427/17
У Х В А Л А

09 листопада 2022 року м.Миколаїв

Центральний районний суду м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Миколаєві кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004940 від 20.10.2016 року, яке об`єднане з кримінальним провадженням №0001195 від 10.09.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_4 у кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.2 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_4 у кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.2 ст.190 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2022 року вказане кримінальне провадження перерозподілене та передане для розгляду судді ОСОБА_1

07.11.2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 про негайне звільнення обвинуваченого з-під варти. В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначила, що ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.03.2017 року по судовій справі №490/2054/17 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор". Фактичне затримання обвинуваченого ОСОБА_3 відбулось 03.03.2017 року. Відповідно до ухвали судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 25.06.2018 року на період розгляду кримінального провадження №0004940 (судова справа №490/9427/17) обвинуваченого ОСОБА_3 залишено у ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор". Згідно Постанови Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 року №663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , на думку захисника, вже відбув 11 років 3 місяці позбавлення волі. У зв`язку з цим, ОСОБА_3 слід негайно звільнити з-під варти, оскільки до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий обвинуваченим, перевищує максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений санкцією ч.2 ст.187 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 подане клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 не заперечувала.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання захисника та оглянувши матеріали судової справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети (Рішення "Хайредінов проти України"). Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи.

Загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішеннях у справі "Харченко проти України", "Лабіта проти Італії", згідно з якою розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано 03 березня 2017 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.03.2017 року).

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.03.2017 року, відносно ОСОБА_3 по кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004940 від 20.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (судова справа №490/4719/17 провадження 1-кп/490/689/2017) надійшов на адресу Центрального районного суду м.Миколаєва 30 травня 2017 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2017 року вказаний обвинувальний акт було розподілено та передано судді ОСОБА_7 для розгляду.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.09.2017 року роз`єднано в самостійні провадження матеріали проваджень відносно ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено до 16.11.2017 року включно.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 31.10.2017 року роз`єднано в самостійні провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні 02.03.2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та ухвалою від 21.11.2017 року об`єднано з кримінальним провадженням відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (судова справа №490/9427/17).

В подальшому, строк тримання під вартою відносно ОСОБА_3 неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 25.04.2018 року строком до 23 червня 2018 року включно.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 25.06.2018 року обвинуваченого ОСОБА_3 тимчасово залишено у ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" на період розгляду даного кримінального провадження, у зв`язку із винесенням відносно ОСОБА_3 вироку, який набрав законної сили.

ОСОБА_3 обвинувачується по кримінальному провадженню №0004940 від 20.10.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за яке передбачене покарання до 10 років позбавлення волі.

Судова справа №490/9427/17 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні 02.03.2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, станом на сьогоднішній день не розглянута.

Крім того, судом встановлено, що вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.08.2019 року ОСОБА_3 засуджено по кримінальному провадженню №0004940 від 20.10.2016 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією усього належного йому майна (судова справа №490/4719/17). Строк відбуття покарання ОСОБА_3 ухвалено рахувати з моменту набрання вироком законної сили. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано в строк покарання ОСОБА_3 період його попереднього ув`язнення з 03.03.2017 року до моменту набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 16.10.2019 року.

Вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19.02.2021 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 9 місяців із конфіскацією всього належного йому майна (судова справа №489/2031/17). Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано в строк покарання ОСОБА_3 покарання відбуте за попереднім вироком (за вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.08.2019 року) з 03.03.2017 року по 16.10.2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), з наступного за днем набрання цим вироком законної сили - 17.10.2019 року по 03.05.2020 року з розрахунку день за день. В подальшому, з 04.05.2020 року (згідно ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.05.2020 року про залишення ОСОБА_3 в слідчому ізоляторі) по дату набрання цим вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року).

Вироком Миколаївського апеляційного суду від 27.05.2021 року вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19.02.2021 року відносно ОСОБА_3 скасовано в частині призначення покарання та засуджено ОСОБА_3 за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років із конфіскацією всього належного йому майна. В іншій частині вирок залишено без змін.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.06.2021 року на період розгляду кримінального провадження №0004940 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_3 залишено у ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".

Як вбачається з копії відповіді начальника ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" від 08.11.2022 року за №20/6/3-4612, початок строку покарання за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19.02.2021 року (зі змінами, внесеними вироком Миколаївського апеляційного суду від 27.05.2021 року) - 27 травня 2021 рік. Загальний строк заліку часу, згідно ч.5 ст.72 КК України, складає 7 років 8 місяців 91 день. Станом на 08.11.2022 року відбута частина покарання, з врахуванням заліку, складає 9 років 1 місяць 103 дні. Кінець строку покарання за даним вироком - 25.06.2023 року.

За змістом ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, яка діяла до 20.06.2017 року, строк попереднього ув`язнення зараховується у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі в межах того кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.

У разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29.08.2018 року по справі 663/537/17, провадження №13-31кс18, якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який "іншим чином поліпшує становище особи" у розумінні ч.1 ст.5 КК України).

Таким чином, подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою фактично створюватиме умови для відбування ним покарання за відсутністю обвинувального вироку по даному кримінальному провадженню щодо нього, що призведе в свою чергу до порушення принципу верховенства права, передбаченого ст.8 Конституції України, порушення конституційного права ОСОБА_3 на свободу та особисту недоторканість, передбаченого ст.29 Конституції України, не відповідатиме принципу презумпції невинуватості, визначеному ст.62 Конституції України, а також буде суперечити принципам, визначеним ст.ст.3, 5-6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема й принципу поваги до його людської гідності.

Відтак, з метою забезпечення справедливого балансу інтересів особи обвинуваченого ОСОБА_3 та суспільства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 про негайне звільнення обвинуваченого з-під варти, оскільки строк попереднього ув`язнення, відбутий обвинуваченим ОСОБА_3 з врахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII перевищує максимально можливий строк позбавлення волі, який можливо призначити останньому за ч.2 ст.187 КК України.

Разом із тим, дослідивши матеріали кримінального провадження, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився у даному кримінальному провадженні (можливого переховування від суду), є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Згідно ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладанням на нього обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду та обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, оскільки такий вид запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ч.5 ст.72 КК України, ст.ст.177, 178, 179, 194, 331, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 про негайне звільнення обвинуваченого з-під варти - задовольнити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду та покладенням на нього строком на два місяці до 07 січня 2023 року включно наступних обов`язків:

- не виїжджати за межі м.Миколаєва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування (будь-яким чином, в тому числі за допомогою телефонних та електронних засобів зв`язку) з потерпілим та свідками, окрім спілкування з визначеними особами виключно під час судового розгляду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з-під варти негайно.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 ..

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1