Провадження № 1-кп/522/2386/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000494 від 21.07.2022року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3

встановив:

Так, 07 липня 2022 року, приблизно о 22:40 годин, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вулиця Зоопаркова, 2, біля магазину «Міні-Маркет»(«Сіті-Маркет»),завідомо знаючи, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні військовий стан; а відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб військовий стан в Україні продовжено; також відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022«Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року військовий стан в Україні продовжено строком на 90 діб, знайшов та привласнив з корисливих мотивів банківську картку АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» № НОМЕР_1 з безконтактною технологією проведення платежів, яка була втрачена його власником ОСОБА_6 .
Надалі, ОСОБА_3 , умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету, спрямовану на незаконне заволодіння чужим майном, а також привласнення чужого майна, усвідомлюючи, що на банківському рахунку, до якого прив`язано вказану банківську карту, можуть знаходитись грошові кошти, які є чужим майном, а також те, що за допомогою вказаної карти можливе здійснення торгівельних операцій без підтвердження PIN-коду, 08 липня 2022 року об 10:43 годин, перебуваючи за адресою: м. Одеса, м. Одеса, вулиця Зоопаркова, 2, у приміщенні магазину «Міні-Маркет»(«Сіті-Маркет»), керуючись умислом, спрямованим на таємне викрадення грошових коштів, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, розрахувався в магазині «Міні-Маркет»(«Сіті-Маркет») за товари на загальну суму 394 гривні, за допомогою банківської картки АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» № НОМЕР_1 та POS-терміналів безготівкових операцій по оплаті товарів.
Того ж дня, ОСОБА_3 , в проміжок часу з 10:51 годин по 10:58 годин, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 10/5, в приміщенні супермаркету «ТАВРІЯ В», продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, протиправно, з корисливих мотивів, умисно, розрахувався за допомогою банківської картки АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» № НОМЕР_1 та POS-терміналів, здійснив оплату товарів трьома транзакціями на загальну суму 1194 гривень.
Крім цього, того ж дня, ОСОБА_3 , об 11:01 годин, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 10/5, в приміщенні аптеки «КОПІЙКА», продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, протиправно, з корисливих мотивів, умисно, розрахувався за допомогою банківської картки АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» № НОМЕР_1 та POS-терміналів, здійснив оплату товарів двома транзакціями на загальну суму 587 гривень.
Надалі ОСОБА_3 розпорядился викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2175 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро кається у вчиненні інкримінованого злочину, підтвердив обставини злочину, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті та надав наступні покази.
Обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він у липні 2022 року, під час воєнного стану, знайшов та привласнив з корисливих мотивів банківську картку АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» № НОМЕР_1 з безконтактною технологією проведення платежів, яка була втрачена його потерпілим ОСОБА_6 , карткою якого розплачувався у магазинах.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст. ст. 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочину викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся
Одночасно ОСОБА_3 зазначив, що докази його вини добуті під час досудового розслідування визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.
Визнання вини ОСОБА_3 є послідовним, логічним і не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та кваліфікує його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, особу винного, який має місце проживання і реєстрації та раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
У відповідності до приписів ст. 66 КК України, суд визнає обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, активне сприяння у розкритті злочину, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Також, враховуючи приписи ст.67 КК України, суд встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно практики Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи та їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.
Також суд визнає обґрунтованими доводи сторони захисту про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Так, під час розгляду кримінального провадження обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, щиро кається у вчиненому злочині, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення та добровільно відшкодував завдану шкоду, що на думку суду свідчить про те, що обвинувачений критично ставиться до своїх дій та виявив готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має місце проживання і реєстрацію.
Зазначені обставини на думку суду свідчать про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків.
Також суд враховує той факт, що протягом тривалого часу, зокрема, після вчинення злочину 21.07.2022 року до винесення вироку 08.12.2022 року, обвинувачений жодних порушень закону не допускав.
Вищевикладені обставини суд вважає такими, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та вчиненого злочину.
За таких обставин, суд переконаний в тому, що призначене обвинуваченому реальне покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, що йому інкримінується, та за обставин, встановлених судом, є недоцільним, оскільки його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, за умови контролю з боку органу пробації.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, суд за наявності вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів.
У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено та відсутні судові витрати.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 376, ч. 15 ст. 615КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Строк відбування іспитового строку ОСОБА_3 , по цьому вироку, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 08.12.2022 року.
Речові докази після вступу вироку в законну силу, відповідно до постанов про визнання речових доказів від 21.07.2022 року, 22.07.2022 року та 23.07.2022 року, а саме:
- банківську картку АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» - вважати повернутою власнику ОСОБА_6 ;
- цифрові диски залишити та зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: