Справа № 712/2010/23
Провадження № 1-кс/712/1060/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 м. Черкаси клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000233 від 23.01.2023 за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у м. Черкаси, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою; на утриманні неповнолітніх дітей не має; інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не є; такого, що не працює, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України - не судим

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В :

01.03.2023 до Соснівського районного суду м. Черкаси звернулась слідча відділу Черкаського районного управління поліції ГО НП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 з клопотанням, погодженим прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000233 від 23.01.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - про застосування строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , в грудні 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи за адресою: м. Черкаси, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, без передбаченого законом дозволу придбав бойові припаси у невстановленої особи, які приніс до місця свого проживання у АДРЕСА_2 та зберігав їх до 08 год. 35 хв. 27.02.2023, коли за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції було проведено обшук житла, в ході якого працівниками поліції було виявлено та вилучено: тридцять металевих предметів, схожих на набої калібру 5,45 мм; один металевий предмет, схожий на набій калібру 7,62 мм; сто шістдесят дев`ять металевих предметів, схожих на набої калібру 5,6 м; один металевий набій схожий на набій калібру 9 мм, які є боєприпасами.

27 лютого 2023 року о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_5 затримано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

28.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідча обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Разом із цим, підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тому обізнаний у методах проведення досудового розслідування, та як наслідок може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи, що йому оголошено підозру у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років матиме реальну можливість змінити місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досягненню завдання кримінального провадження та досягненню цілей покарання (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), даний ризик обґрунтовується тим, що у ОСОБА_5 відсутнє постійне місце роботи, а також сталі соціальні зв`язки, у зв`язку із чим він матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце проживання.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним обґрунтовується тим, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності та знову вчинив новий злочин.

З викладеного вище вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення злочину, чинити незаконний вплив на свідків, крім цього вчинити інше кримінальне правопорушення.

Натомість органом досудового розслідування встановлено неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваною, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно підозрюваного не надходило від осіб, які заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків; 3) застава - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків, а також відсутні відомості про те, майновий та сімейний стан підозрюваної дає їй можливість внести за себе заставу; 4) домашній арешт - оскільки він за місцем реєстрації не проживає, фактичне місце проживання є тимчасовими без документального підтвердження.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також зважаючи на те, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, тому існує достатньо реальних підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити з мотивів, викладених у клопотанні, та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 27.04.2023, з можливостю внесення застави максимального розміру.

Підозрюваний ОСОБА_5 та її захисник - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчої та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, обравши домашній арешт, врахувавши при цьому особу та відсутність належного обґрунтування у клопотанні ризиків, передбачених КПК.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час судового розгляду, на обґрунтування даного клопотання та підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, слідчою, надані наступні докази:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 від 23.01.2023, про внесення відомостей за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про те, що в ході проведення працівниками поліції санкціонованого ошуку 27.02.2023 року о 12 годині за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_5 виявлено та вилучено 199 набоїв калібру 5,45 мм та 5, 62 мм військового зразка, які останній незаконно оберігав.

- протокол обшуку від 27.02.2023 року за адресою : АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено 199 набоїв калібру 5,45 мм та 5, 62 мм військового зразка,

- висновком експерта № СЕ-19/124-23/2838-БЛ від 28.02.2023, з якого вбачається, що 194 патрони, із наданих на експертизу, являються боєприпасами до нарізної зброї та 188 з них придатні до стрільби.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі протии Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, враховуючи відомості про доказову базу, що надана до клопотання органом досудового розслідування та про сукупність обставин підозри, що інкримінується ОСОБА_5 , а також обсяг відомостей, щодо існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були повідомленні під час розгляду клопотання прокурором та знайшли своє підтвердження та обґрунтування - приходить до переконання, що висновки органу досудового розслідування щодо обґрунтованої підозри, викладені в клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного - не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

На переконання слідчого судді, суспільний інтерес у даній справі, полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а тому слід забезпечити виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігти процесуальним ризикам, які можуть наступити в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме: переховування від досудового розслідування і суду з метою уникнення покарання, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, вірогідність незаконного впливу на свідків з метою примушування їх до зміни своїх показань та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Проаналізувавши заперечення та доводи щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як самого підозрюваного так і його захисника, слідчий суддя прийшов до висновку про їх необґрунтованість та зазначає, що у даному кримінальному провадженні зазначені ними заперечення і доводи не перевищують суспільного інтересу у даному кримінальному провадженні, який з урахуванням обставин злочину та його тяжкості є наявним в даній справі та полягає у повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування та розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши зміст клопотання і наявні матеріали кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність наявних відомостей про вчинення підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а саме позбавлення волі на строк до 7 років; вік та стан здоров`я підозрюваного, які не виключають можливості перебування його під вартою, відсутність жодних належних медичних відомостей чи письмових доказів, які б свідчили, що стан здоров`я підозрюваного не дозволяє, чи взагалі виключає можливість перебування в установі виконання покарань, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були зазначені слідчою і прокурором у клопотанні та повністю знайшли своє підтвердження під час судового засідання, зокрема ймовірність того, що підозрюваний у разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду задля уникнення кримінальної відповідальності, оскільки можливість уникнення покарання може бути для підозрюваного меншим злом ніж процедура його відбування у разі визнання його винним.

Також існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним чи продовження існуючих правопорушень та незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні задля зміни їх показань на свою користь, оскільки підозрюваний не працевлаштована, міцних соціальних зв`язків не має.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про недостатність застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя вважає доцільним обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 27.04.2023.

Слідчий суддя також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного, передбачені ст. 176 КПК України, однак вважає, що слідчою і прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, з посиланням на об`єктивні обставини справи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та сукупність встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слід прийти до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити його належну поведінку.

У відповідності до положень ч.3 ст. 183 КПК України - суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У зв`язку з чим, при застосуванні у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму на працездатну особу (2 684 грн. 00 коп.), що складає 134 200 грн. 00 коп. та з урахуванням матеріального становища підозрюваного та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення є достатньою сумою для забезпечення виконання обов`язків, встановлених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 196-197 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000233 від 23.01.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно підозрювано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ "Черкаський слідчий ізолятор " на строк 60 днів, а саме: з 27 лютого 2023 року по 27 квітня 2023 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 - заставу у п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134 200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) грн. 00 коп.

У разі внесення застави, яка може бути внесена у будь який момент, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися з місця проживання (тимчасового перебування), про яке негайно повідомити слідчого прокурора або суд, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматись від спілкування зі свідками по справі.

Попередити, що у разі не виконання даних обов`язків, згідно з ч.8 ст.182 КПК України, заставодавцем, а також якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваній та прокурору негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді складено 01 березня 2023 року о 17 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси ОСОБА_1