27.02.2023
Справа № 642/2089/22
Провадження № 1-кс/642/382/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції, розглянувши клопотання захисника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000577 від 13.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14.02.2023 адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотання про скасування арешту майна. Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2022 року накладено арешт на майно ОСОБА_5 , зокрема грошові кошти у сумі 69850 грн. Арешт накладений в рамках кримінального провадження № 0000577 від 13.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, яке перебуває у провадженні Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві.

Заявник посилається на те, що накладений арешт на грошові кошти є таким, у застосуванні якого відпала потреба. Заявник вказує, що законність походження грошових коштів, які були вилучені у ОСОБА_5 під час огляду місця події 13.08.2022 року, підтверджується власником майна, оскільки вказані грошові кошти є його заробітною платою отриманою 27.07.2022 року, та зняті з розрахунку готівкою. Заявник вказує, що вилучені грошові кошти жодного відношення до кримінального провадження, яке розслідується, не мають та не можуть бути визнані речовими доказами. Протягом досудового розслідування, з моменту вилучення минуло шість місяців, однак відсутні відомості що стосовно вилучених грошових коштів проводились слідчі або процесуальні дії, та не допитано ОСОБА_5 з приводу походження цих грошових коштів. Враховуючи викладене, просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2022 року , а саме на грошові кошти у сумі 69850 грн., належні ОСОБА_5 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 своє клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні щодо клопотання про скасування арешт майна заперечив, просив у задоволенні відмовити з огляду, що кримінальне провадження перебуває у провадженні, вказані кошти є речовими доказами.

Заслухавши думку учасників справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно доч.1ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасуванняу встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2022 року накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 13.08.2022 року, в тому числі на грошові кошти у сумі 69850 грн. З тремя паперовими бирками з написами : «Мазут 15000», «Эстонец 15000», «Кузя 30000», які перебували у володінні ОСОБА_5 .

Арешт накладено в рамках кримінального провадження № 0000577 від 13.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, яке перебуває у провадженні Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві.

Щодо посилання заявника на те, що накладений арешт на грошові кошти є таким, у застосуванні якого відпала необхідність, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обґрунтованість арешту визначається: наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; відповідністю майна, на яке накладено арешт, його меті; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди) - обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Так, в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2022 року таким обставинам надавалася оцінка під час накладення арешту майна, та накладено арешт на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Разом з тим, у судовому засіданні не встановлено обставин, які б всідчили про зворотнє.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що при накладенні арешту слідчий суддя вказував на достатність підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на майно.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істиниукримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту, оскільки він накладений обґрунтовано з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доказів, що в органу досудового розслідування відпала потреба у накладеному арешті, слідчому судді не надано.

При цьому, прокурор у судовому засіданні категорично заперечував проти скасування арешту на грошові кошти, адже за обставинами кримінального правопорушення, яке розслідується, воно пов`язане саме із вимаганням грошових коштів у потерпілого. На даний час походження вилучених грошових коштів органом досудового розслідування достеменно не встановлено.

Що стосується посилань заявника з приводу того, що слідчим не допитано ОСОБА_5 з приводу походження грошових коштів, то слідчий суддя зазначає наступне.

За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

Разом із тим, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Таким чином слідчий самостійно визначає порядок слідчих дій, необхідних для встановлення події та ознак злочину.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.91КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За загальним правилом, визначеним в ч.1ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбаченихст.91 КПК України,покладається на слідчого, прокурора.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2).

Згідно з ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

З системного аналізу положень норм ст.ст.9, 223КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінального процесуального закону надають право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.

Також варто зазначити, що питання, пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведенням слідчих (розшукових) та процесуальних дій на стадії досудового розслідування відносяться виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Натомість, наведені заявником у скарзі твердження щодо необхідності скасування арешту майна через те, що не було проведено допит ОСОБА_5 , не встановлено й не перевірено інших обставин тощо, слідчий суддя вважає необґрунтованими і такими, що не узгоджуються із наведеними вище положеннями процесуального закону.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 170-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000577 від 13.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1