Номер провадження 1-кп/741/20/23
Єдиний унікальний номер 741/1486/21
ВИРОК

іменем України

20 лютого 2023 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Носівка кримінальне провадження № 0000487 від 09 червня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка, Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, працює трактористом-машиністом в ПП «Агропрогрес», з середньою спеціальною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2021 року близько 04 години 00 хвилин ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київська в м. Носівка Чернігівської області в напрямку залізничного вокзалу, порушив вимоги п. 2.3 б), п. 1.10, п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; (1.10) терміни, що наведені у цих Правилах, мають також значення узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней); (10.1) перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), а саме: рухаючись навпроти буд. № 41 по вул. Київська в м. Носівка Ніжинського району, ОСОБА_7 проявив неуважність, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснивши поворот вліво, при цьому не переконався у безпечності свого маневру, виїхав на ліве узбіччя, рух по якому транспортних засобів не передбачено, де здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався по узбіччю у зустрічному напрямку від залізничного вокзалу.

Внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо-торано-скелетної травми, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, вторинно відкритого фрагментарного перелому лівої гомілки, перелому медіального виросткового підвищення лівого колінного суглобу без зміщення, множинних переломів ребер зліва (IV-VIII), забійної рани лобної ділянки голови, внутрішньо-тканевої гематоми лівого плеча, множинних забійних ран обличчя, голови, кінцівок, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. п. 2.3. б), 1.10, 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, стало безпосередньою причиною та умовою виникнення та настання дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками у вигляді отримання ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав показання, що того дня, 09 червня 2021 року близько 4 год., він на автомобілі ВАЗ-2106 повертався додому після завершення роботи у нічну зміну. Оскільки він був втомлений, то заснув. Унаслідок цього він на автомобілі з`їхав на ліве узбіччя дороги, де зіткнувся з ОСОБА_9 , який рухався на велосипеді назустріч. Після цього ОСОБА_7 викликав швидку допомогу, яка доставила ОСОБА_9 до лікарні. ОСОБА_7 погодився з усіма обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, дав показання, що у стані алкогольного сп`яніння не перебував, добровільно відшкодував 120 тис. грн. у рахунок заподіяної потерпілому шкоди. Однак, цивільний позов не визнає, оскільки він додатково для потреб ОСОБА_9 придбавав усі необхідні ліки, які йому призначали лікарі.

Захисник ОСОБА_8 звертав увагу суду на те, що ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав свою вину, повністю відшкодував заподіяну шкоду та примирився з потерпілим, має позитивну характеристику за місцем роботи та місцем проживання, на вихованні має неповнолітню доньку, тобто у справі є пом`якшуючі обставини. У задоволенні цивільного позову про стягнення з ОСОБА_7 37211 грн. 36 коп. на відшкодування витрат лікарні просив відмовити, оскільки указаний позов було подано без належних підстав для здійснення представництва інтересів держави та у порушення приписів статті 23 Закону України «Про прокуратуру». При цьому, сам ОСОБА_7 надавав окрему допомогу потерпілому ОСОБА_9 на придбання необхідних ліків.

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні дав показання, що 9 червня 2021 року він перебував у місті Носівка та бл. 4-00 год. рухався на велосипеді по вул. Київська. Назустріч йому із увімкненими фарами їхав автомобіль, який, прийнявши ліве узбіччя, здійснив на нього наїзд, унаслідок якого він отримав тілесні ушкодження. Потерпілий пригадує, що після ДТП він втратив свідомість, коли прийшов до тями, водій автомобіля, тобто ОСОБА_7 , викликав швидку медичну допомогу. Потерпілий дав показання, що в обвинувальному акті вірно вказано всі істотні обставини. ОСОБА_7 відшкодував йому 120 тис. грн. заподіяної шкоди, допомагав у придбанні ліків та попросив вибачення, тому він претензій до нього не має. При визначенні міри покарання уважає за необхідне застосувати ОСОБА_7 іспитовий термін без позбавлення права керування транспортними засобами.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується такими дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з фотознімками від 09 червня 2021 року по вул. Київська біля будинку № 41 у м. Носівка, у ході якого вилучені уламки лівого покажчика повороту, уламки облицювання лівої фари, фрагменти лакофарбового покриття червоно кольору, автомобіль марки ВАЗ2106, р. н. НОМЕР_1 та велосипед «Ардіс» (а. с. 173-178);

- висновком експерта № 102 від 21 вересня 2021 року, згідно з яким у громадянина ОСОБА_9 мались наступні тілесні ушкодження: поєднана краніо-торано-скелетна травма, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, вторинно відкритий фрагментарний перелом лівої гомілки, перелом медіального виросткового підвищення лівого колінного суглобу без зміщення, множинні переломи ребер зліва (IV- VIII), забійна рана лобної ділянки голови, внутрішньо-тканева гематома лівого плеча, множинні забійні рани обличчя, голови, кінцівок. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударної дії тупих твердих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті 9 червня 2021 року та умовам, зазначеним у постанові про призначення даної експертизи і в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, відповідно до п. 2.1.1а, 2.1.2, 2.1.3 б Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» (а. с. 154-159);

- речовими доказами.

Оцінюючи здобуті в кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вищевикладені докази встановлюють факти та обставини, які мають значення для кримінального провадження, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Отже, об`єктивно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, що досліджені у процесі судового розгляду й оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України, та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2013 року № 7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він є громадянином України, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, задовільно характеризується за місцем проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

За висновком Ніжинського РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, викладеним у досудовій доповіді щодо ОСОБА_7 , виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі можливе на певний строк та не становить небезпеки для суспільства (окремих осіб).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, наявність постійного місця проживання та роботи, сімейний стан, те, що він за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем роботи позитивно, а також те, що він визнав свою вину повністю, щиро розкаявся, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку), відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію прокурора, думку потерпілого, соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, дану представником органу пробації, та робить висновок, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Суд уважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому уважає за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності й достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Отже, таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Прокурором у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Ніжинська центральна міська лікарня ім. Миколи Галицького» до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування витрат на лікування потерпілого в сумі 37211 грн. 36 коп. Обвинуваченим ОСОБА_7 кошти не відшкодовано, позов обвинувачений не визнав.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999, встановлено, що поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 сформувала правовий висновок про те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва.

Частина 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про прокуратуру» передбачене право подання цивільного позову у кримінальному провадженні прокурором, який бере в ньому участь. В той же час частина 7 цієї статті містить норму про те, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Так, ч. 3 ст. 128 КПК України передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених ч. 4 ст. 25 Закону України «Про прокуратуру».

При пред`явленні прокурором в інтересах держави цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави в особі комунального некомерційного підприємства «Ніжинська центральна міська лікарня ім. Миколи Галицького» витрат на лікування потерпілого в розмірі 37211 грн. 36 коп., прокурор, усупереч вимогам ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», обмежився констатацією фактів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його наслідків, витрат медичної установи на стаціонарне лікування потерпілого і формальним посиланням на норми ст. 121 Конституції України, ст. 128 КПК України та ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», а тому суд вважає, що прокурором не доведено того, що захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. У зв`язку із цим позов прокурора підлягає залишенню без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 завданої моральної шкоди в сумі 60000 грн. підлягає залишенню без розгляду за клопотанням потерпілого.

Клопотання щодо запобіжних заходів не надходило.

Згідно зі ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням експертиз в ході досудового розслідування, у сумі 17505 грн. 24 коп.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України у зв`язку з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, необхідно скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 червня 2021 року, на автомобіль марки ВАЗ 2106, р. н. НОМЕР_1 , що зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на ОСОБА_10 , а перебував у користуванні ОСОБА_7 , та велосипед марки «Ardis», що належить ОСОБА_9 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 залишити без розгляду за клопотанням потерпілого.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Ніжинська центральна міська лікарня ім. Миколи Галицького» до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на лікування потерпілого в сумі 37211, 36 грн. залишити без розгляду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 витрати, пов`язані з проведенням експертиз в ході досудового розслідування, у розмірі 17505 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ять) грн. 24 коп. на користь держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 червня 2021 року:

- на автомобіль марки ВАЗ 2106, р. н. НОМЕР_1 , що зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на ОСОБА_10 , а перебував у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- велосипед марки «Ardis», що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 .

Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ 2106, р. н. НОМЕР_1 , повернути обвинуваченому ОСОБА_7 ;

- велосипед марки «Ardis», повернути потерпілому ОСОБА_9 ;

- ліву частину декоративної решітки автомобіля ВАЗ 2106, р. н. НОМЕР_1 , двадцять уламків, корпус лівого ліхтаря габаритно-поворотних вогнів, корпус повторювача поворотів та корпус лівої (зовнішньої) фари автомобіля ВАЗ 2106, р. н. НОМЕР_3 , знищити.

Вирок суду набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Носівський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Анатолій КРУПИНА