ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 розглянув у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000634 від 03.12.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утримані малолітніх дітей чи непрацездатних осіб, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

17.07.2017 Індустріальним РС м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном строком 3 роки.

У зв`язку з порушенням умов випробувального терміну 26.06.2018 за ухвалою Індустріального РС м. Дніпропетровська направлений на відбуття призначеного покарання. 17.08.2021 звільнений з місця відбування покарання по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

02.12.2022 приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_2 перебував за місцем свого мешкання, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . У цей час до вищевказаної квартири прийшов його батько ОСОБА_3 , де між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник конфлікт на ґрунті асоціальної поведінки ОСОБА_2 , в ході якого останні перемістились до сходового майданчика третього поверху третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де під час цього ж конфлікту у ОСОБА_2 виник злочинний умисел спрямований на завдання удару ОСОБА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вищевказаному місці у вищевказаний час, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, стоячи спиною до ОСОБА_3 , розвернувся обличчям до потерпілого ОСОБА_3 та в цей же момент наніс йому один удар долонею своєї правої руки в область лівої щоки потерпілого ОСОБА_3 , чим спричинив йому фізичний біль, не завдавши тілесних ушкоджень..

Умисні дії ОСОБА_2 які виразились в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Ухвалою суду від 02.02.2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

В направленому обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не

оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого, яку він підписав в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі. У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_3 щодо розгляду обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без його участі згідно ч. 2 ст. 302 КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування , як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 04.12.2022 року, протоколом перегляду ком пакт-диску відеозапису від 04.12.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 04.12.2022 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_3 від 04.12.2022 року, та від 13.12.2022 року, протоколом слідчого експерименту від 26.01.2023 року та доданим до нього фотознімками, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_2 від 31.01.2023 року, висновком експертизи № 61 від 31.01.2023 року.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч.1ст.126 КК України, які виразились в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

Обставиною, яка пом`якшують покарання ОСОБА_2 , є - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , є родинний зв`язок з потерпілим.

Враховуючі вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене кримінальне правопорушення, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченим нових злочинів, внесе корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази суду не надавались.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_7