Справа № 712/2885/23
Провадження № 1-кс/712/1437/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0008415 від 07.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008415 від 07.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що сектором дізнання Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008415 від 07.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Установлено, що 07.12.2018 року до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали перевірки за заявою гр. ОСОБА_4 , про те, що на думку заявниці, відносно неї, вчиняються самоправні дії, ОСОБА_5 , з приводу користування транспортним засобом марки "Volkswagen Transporter", який на праві власності належить заявниці. ( ЄО 68204 від 07.12.2018).

Відповідно до допиту потерпілої ОСОБА_4 встановлено, що остання 02.03.2018 передала транспортний засіб, який на праві приватної власності належить їй марки "VolkswagenTransporter", сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 на реалізацію своїм знайомим, проте по теперішній час місцезнаходження вищевказаного транспортного засобу не відоме.

21.03.2023 транспортний засіб марки «VolkswagenTransporter», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 визнано речовими доказами, оскільки він відповідає вимогам ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій.

Викладене є прямою підставою для накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність, клопотання підтримує та просить задоволити.

Власник майна ОСОБА_4 направила до суду заяву в якій просить розглянути клопотання в її відсутність та задовольнити клопотання дізнавача.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні внесені за № 0008415 від 07.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Постановою дізнавача Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 від 21.03.2023 року вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідальності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «АНтріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та з метою яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справ «Джеймс та інші проти Сполученого королівства», п. 50, Series A N 98).

Дізнавач в клопотанні вказує, що накладення арешту необхідне з метою забезпечення кримінального провадження.

Відтак, враховуючи викладені вимоги практики Європейського суду з прав людини вважаю, що без накладення арешту на вказане майно, орган досудового розслідування буде позбавлений можливості досягти мети у встановлені істини у цьому кримінальному провадженні вважаю, що матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою збереження речового доказу, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, зважаючи на те, що автомобіль відповідає ознакам речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне з метою забезпечення кримінального провадження, клопотання дізнавача задовольнити та накласти арешт на автомобіль.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України,слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки автомобіль «VolkswagenTransporter», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Організацію виконання ухвали покласти на дізнавачів сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, які здійснюють досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складений 31.03.2023