ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/306/23 Справа № 932/6303/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власниці арештованого майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали провадження за апеляційною скаргою власниці арештованого майна ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2022 року про накладення арешту на майно,-

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2022 року було задоволене клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0001282 від 27.07.2022 року, про арешт майна, та накладено арешт на:

- мобільний телефон червоного кольору, у вкиненому стані;

- гаманець з написом «Grande Pelee» чорного кольору;

- парфум «Trussardi»;

- браслет з металу жовтого кольору;

- годинник з написом «vacherom Konstantin Geneve»;

- павербанк марки «Baseus» чорного кольору;

- паспорт на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- технічний паспорт на транспортний засіб № НОМЕР_1 , який належить на підставі свідоцтва ОСОБА_7 , ключі від нього;

- транспортний засіб «Mercedes-Benz C180» д.н.з НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

У провадженні СВ ДРУП ГУНІ в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001282 від 27.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України: зокрема група осіб з липня місяця 2022 року на території автовокзалу, залізничного вокзалу та прилеглих територіях, здійснює відкрите викрадення чужого майна у період воєнного стану. Окрім того встановлено, що вказана група осіб продовжує вчиняти тяжкі злочини на території авто вокзалу та залізничного вокзалу у м. Дніпро, користуючись умовами воєнного стану, та безпорадного стану осіб (переселенців), які вимушені примусово переїхати з окупованих чи фронтових територій України, та також здійснюють злочини відносно військовослужбовців.

25.11.2022 на підстави ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська проведено обшук транспортного засобу марки «Mercedes-Benz C180» д.н.з НОМЕР_2 , який перебував за адресою: м. Кам`янське, вул. Гайдамацька навпроти буд. № 33, в ході якого було виявлено та вилучено арештоване оскаржуваною ухвалою майно.

Слідчий суддя, погоджуючись із наведеними у клопотанні слідчого даними та обставинами, вважав, що тимчасово вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом, містить на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, тому дійшов висновку про накладення на нього арешту.

В апеляційній скарзі власниця арештованого майна ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна частково відмовити і зобов"язати слідчого повернути їй технічний паспорт на транспортний засіб № НОМЕР_1 , ключі від нього та автомобіль «Mercedes-Benz C180» д.н.з НОМЕР_2 .

В обґрунтуванні вимог апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, висновки якого постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що клопотання слідчого про арешт майна було подано до суду, всупереч ч. 5 ст. 171 КПК України, з пропуском 48 годин з моменту його тимчасового вилучення, а слідчий суддя розглянув вказане клопотання з порушенням строків, визначених ч. 1 ст. 172 КПК України.

Разом з тим, посилається на те, що ані в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не вказано, що знаряддям злочину є транспортний засіб «Mercedes-Benz C180» д.н.з НОМЕР_2 , чи він зберіг на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані у цьому провадженні, тому вважає, що законні підстави для накладання арешту на зазначений автомобіль відсутні.

Окрім того, апелянт зауважує, що вона є законним набувачем вказаного автомобіля, що підтверджується відповідними документами, та який використовувався невісткою її сина, тому будь-які підстави вважати про незаконне використання арештованого автомобіля у провадженні відсутні.

Поряд з тим, вказує й на порушення її прав як власника майна, оскільки про розгляд клопотання про арешт майна вона не повідомлялася та воно було розглянуте без її участі, тому з огляду на викладене, просить ухвалу скасувати.

Під час апеляційного розгляду:

- власниця арештованого майна ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

- прокурор ОСОБА_6 вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою та просив залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження .

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді на дотримання вищевказанних вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Так, наявними матеріалами провадження підтверджено, що у СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001282 від 27.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що група осіб з липня місяця 2022 року на території автовокзалу, залізничного вокзалу та прилеглих територіях, здійснює відкрите викрадення чужого майна у період воєнного стану. Окрім того встановлено, що вказана група осіб продовжує вчиняти тяжкі злочини на території авто вокзалу та залізничного вокзалу у м. Дніпро, користуючись умовами воєнного стану, та безпорадного стану осіб (переселенців), які вимушені примусово переїхати з окупованих чи фронтових територій України, та також здійснюють злочини відносно військовослужбовців.

25.11.2022 на підстави ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська проведено обшук транспортного засобу марки «Mercedes-Benz C180» д.н.з НОМЕР_2 , який перебував за адресою: м. Кам`янське, вул. Гайдамацька навпроти буд. № 33, в ході якого було виявлено та вилучено арештоване оскаржуваною ухвалою майно.

В межах цього кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням у якому просить накласти арешт на вилучене під час обшуку майно шляхом позбавлення права на користування, відчуження, розпорядження, а саме на: мобільний телефон червоного кольору, у вкиненому стані; гаманець з написом «Grande Pelee» чорного кольору; парфум «Trussardi»; браслет з металу жовтого кольору; годинник з написом «vacherom Konstantin Geneve»; павербанк марки «Baseus» чорного кольору; паспорт на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; технічний паспорт на транспортний засіб № НОМЕР_1 , який належить на підставі свідоцтва ОСОБА_7 , ключі від нього; транспортний засіб «Mercedes-Benz C180» д.н.з НОМЕР_2 .

Постановою від 25.11.2022 слідчою СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , було визнано, зокрема транспортний засіб «Mercedes-Benz C180» д.н.з НОМЕР_2 ., ключі від нього та технічний паспорт № НОМЕР_1 , речовим доказом у цьому провадженні.

Водночас згідно з матеріалами провадження слідчий, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення об`єктивно не доведено правової підстави для арешту вказаного у клопотанні майна, можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що ставить під сумнів наявність правової підстави для арешту зазначеного майна.

Крім того, органом досудового розслідування не доведено й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце у даному кримінальному провадженні. Не містять надані матеріали і будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З огляду на викладене, при розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею не дотримані вимоги ст.173 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової.

Керуючись ст. ст. 170,404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу власниці арештованого майна ОСОБА_7 , задовльнити.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2022 року, якою задоволене клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню №0001282 від 27.07.2022 року, про арешт майна, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню №0001282 від 27.07.2022 року, про арешт майна в частині накладення арешту на транспортний засіб «Mercedes-Benz C180» д.н.з НОМЕР_2 , ключі від нього та технічний паспорт № НОМЕР_1 .

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3