печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000663 від 18.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

30.09.2022 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , згідно вимог якого, останній проситьнакласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку в ТОВ «СБМУ Підряд» за адресою: с. Тарасівка вул. Зупинка «Крюківщина» буд. 1 Бучанського району (колишній Києво-Святошинський район) Київської області, а саме: на вагони-цистерни № №: 50505833, 50700350, 50704030, 50988195, 57213670, 57285629, 57360307, а також бітум нафтовий дорожній, в кількості 65 тон.
В обґрунтування клопотання зазначив, що у ході досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні досліджуються обставини щодо заволодіння, в період з 08.11.2021 по 18.07.2022, службовими особами ТОВ «Лінік Україна» та ТОВ «Час Ойл» бітуму нафтового дорожнього, марки 70/100, що належить ТОВ «Сокар Ел Пі Джи», у кількості 2 638,90 тон, на загальну суму 32 418 219, 24 грн., що є особливо великим розміром, чим спричинено шкоду товариству на вказану суму.
Так, у ході досудового розслідування підтверджено причетність службових осіб ТОВ «Лінік Україна» та ТОВ «Час Ойл» , які за попередньою змовою із службовими особами ТОВ «Надвірнянська автобаза 2» , Філії «Надвірнянський райавтодор» , ТОВ «Рокитнянський спецкар`єр» , ПАТ «ШБУ № 41» та ТОВ «СБМУ Підряд» вчинили заволодіння бітумом нафтовим дорожнім, марки 70/100, у кількості 2 638,90 тон, загальною вартістю 32 418 219, 24 грн., що належить ТОВ «Сокар Ел Пі Джи», тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
28.09.2022 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 08.09.2022, у судовій справі № 757/24025/22-к, проведено обшуку в ТОВ «СБМУ Підряд» за адресою: с. Тарасівка вул. Зупинка «Крюківщина» буд. 1 Бучанського району (колишній Києво-Святошинський район) Київської області.
У ході проведення указаного обшуку, окрім іншого, було виявлено та вилучено вагони-цистерн № №: 50505833, 50700350, 50704030, 50988195, 57213670, 57285629, 57360307, а також 65 тон бітуму нафтового дорожнього дозвіл на вилучення яких не було надано слідчим суддею під час постановлення указаної вище ухвали.
Так, установлено, що зазначені вище вагони вагони-цистерни, у порядку суборенди, перебували в користуванні ТОВ «Час Ойл», службові особи якого, використовуючи указані вагони заволоділи бітумом нафтовим, дорожнім, що належить ТОВ «Сокар Ел Пі Джи», загальним об`ємом 2 638,90 тон. Орендарем указаних вагонів виступає ТОВ «Лінік Україна», службові особи якого також причетні до заволодіння майном ТОВ «Сокар Ел Пі Джи», а власником цих вагонів-цистерн є компанія «Kemtrans Grupp OU» (Естонія).
Крім того, вилучений в ТОВ «СБМУ Підряд» бітум нафтовий дорожній, в кількості 65 тон, був проданий указаному товариству ТОВ «Час Ойл».
Таким чином, установлено, що зазначені вище вагони-цистерн № №: 50505833, 50700350, 50704030, 50988195, 57213670, 57285629, 57360307, а також бітум нафтовий дорожній, в кількості 65 тон, що вилучені в ході обшуку ТОВ «СБМУ Підряд» є об`єктом злочинних дій, зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, речовими доказами, і тому можуть містити інформацію, що дасть можливість встановити всіх осіб причетних до вчинення вказаного злочину, обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження.
На даний час, у ході досудового розслідування виникла необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна, з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження майна, задля збереження речових доказів.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.
У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор через канцелярію суду подав заяву, в якій просив провести розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник володільця майна до судового засідання не з`явилася, про місце і час розгляду клопотання повідомлена належним чином. Подала до суду заяву в якій просила відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на заперечення, які містяться в матеріалах справи.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000663 від 18.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
28.09.2022 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 08.09.2022, у судовій справі № 757/24025/22-к, проведено обшуку в ТОВ «СБМУ Підряд» за адресою: с. Тарасівка вул. Зупинка «Крюківщина» буд. 1 Бучанського району (колишній Києво-Святошинський район) Київської області.
У ході проведення указаного обшуку, окрім іншого, було виявлено та вилучено вагони-цистерн № №: 50505833, 50700350, 50704030, 50988195, 57213670, 57285629, 57360307, а також 65 тон бітуму нафтового дорожнього дозвіл на вилучення яких не було надано слідчим суддею під час постановлення указаної вище ухвали.
Так, установлено, що зазначені вище вагони вагони-цистерни, у порядку суборенди, перебували в користуванні ТОВ «Час Ойл», службові особи якого, використовуючи указані вагони заволоділи бітумом нафтовим, дорожнім, що належить ТОВ «Сокар Ел Пі Джи», загальним об`ємом 2 638,90 тон. Орендарем указаних вагонів виступає ТОВ «Лінік Україна», службові особи якого також причетні до заволодіння майном ТОВ «Сокар Ел Пі Джи», а власником цих вагонів-цистерн є компанія «Kemtrans Grupp OU» (Естонія).
Крім того, вилучений в ТОВ «СБМУ Підряд» бітум нафтовий дорожній, в кількості 65 тон, був проданий указаному товариству ТОВ «Час Ойл».
Таким чином, установлено, що зазначені вище вагони-цистерн № №: 50505833, 50700350, 50704030, 50988195, 57213670, 57285629, 57360307, а також бітум нафтовий дорожній, в кількості 65 тон, що вилучені в ході обшуку ТОВ «СБМУ Підряд» є об`єктом злочинних дій, зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, речовими доказами, і тому можуть містити інформацію, що дасть можливість встановити всіх осіб причетних до вчинення вказаного злочину, обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження.
У зв`язку з цим, слідчим прийнято рішення про визнання речовими доказами вагонів-цистерн № №: 50505833, 50700350, 50704030, 50988195, 57213670, 57285629, 57360307, а також бітуму нафтового дорожнього, в кількості 65 тон, що вилучені в ході обшуку ТОВ «СБМУ Підряд».
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Таким чином, згідно з положеннями ч. 2 ст. 168, ч. 7 ст. 236 КПК України зазначене майно, що вилучене під час проведення обшуку, вважається тимчасово вилученим майном.
Судовим розглядом встановлено, що обшук, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 28.09.2022, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурор звернувся до суду 30.09.2022, що про дотримання вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.
Відповідно до вимог до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Отже, майно, яке має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.
З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000663 від 18.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку в ТОВ «СБМУ Підряд» за адресою: с. Тарасівка вул. Зупинка «Крюківщина» буд. 1 Бучанського району (колишній Києво-Святошинський район) Київської області, а саме: на вагони-цистерни № №: 50505833, 50700350, 50704030, 50988195, 57213670, 57285629, 57360307, а також бітум нафтовий дорожній, в кількості 65 тон.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1