Справа № 513/1057/22
Провадження № 1-кп/513/109/22
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року Саратський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Сарата Одеської області кримінальне провадження №0001225, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 17.10.2022 року, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Сарата Одеської області, громадянин України, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, остання судимість 20.08.2014 Саратським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки шість місяців, звільнився з місць позбавлення волі 16.01.2018 року, 28.12.2021 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, справа знаходиться на розгляді Ізмаїльського міскрайонного суду, рішення не прийнято,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 та ч.1 ст.357 КК

України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності: 09.10.2007 року Саратським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком тривалістю 1 рік; 22.04.2010 року Саратським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців; 05.07.2013 року Саратським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком тривалістю 2 роки; 20.08.2014 року Саратським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, в силу ст. 71 КК України частково приєднано 1 рік позбавлення волі, не відбуту частину покарання за вироком Саратського районного суду від 05.07.2013 та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років та 6 місяців позбавлення волі.

Крім того, 23.05.2022 року слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області направлено в суд кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 з обвинувальним актом за ч.2 ст.185 КК України, рішення по справі не прийнято, та останній на шлях виправлення не став та знову обвинувачуєтьсяу вчинені умисних корисливих кримінальних правопорушень за наступних обставин.

17.10.2022 року приблизно о 10.15 годин ОСОБА_4 знаходячись поблизу банкомату АТ «ОщадБанк», який розташовується поблизу адміністративної будівлі Саратської селищної ради Одеської області з вуличної сторони, за адресою: Одеська область Білгород Дністровський район, смт. Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83, під час здійснення банківської операції, з банкомату раптово видається банківська картка попереднього клієнта, та в подальшому, ОСОБА_4 з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний умисел, направлений на привласнення офіційного документу, а саме, пластикової банківської картки АТ «ОщадБанк», жовтого кольору, за № НОМЕР_1 , з надписом «NINA SEPEK - BASAN», яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, та таким чином привласнив її з корисливих мотивів.

Після чого, утримуючи вищевказаний офіційний документ при собі, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився в подальшому привласненим майном на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_4 17 жовтня 2022 року в період часу з 10:27 годин по 11:05 годин, під час дії воєнного стану на території держави, який був введений відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 26.03.2022 Указ Президента України від 14.03.2022 року №133/2022, затверджений Законом України від 15.03.2022 №2119- ІХ, з 25.04.2022 Указ Президента України від 18.04.2022 року №259/2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 №2212- ІХ, з 25.05.2022 Указ Президента України від 18.05.2022 року №341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 №2263- ІХ, з 23.08.2022 Указ Президента України від 12.08.2022 року №573/2022, затверджений Законом України від 15.08.2022 №2500- ІХ на території України, діючи з єдиним злочинним умислом, в короткий проміжок часу, направленим на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих спонукань, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, здійснив викрадення грошових коштів з пластикової банківської картки АТ «ОщадБанк», жовтого кольору, за № НОМЕР_1 , з надписом «NINA SEPEK - BASAN», яка належить Серек- ОСОБА_6 .

Викрадення грошових коштів здійснювалось шляхом розрахунку зазначеною банківською карткою в продуктовому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в продуктовому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 », належному ФОП « ОСОБА_7 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та продуктовому магазині ФОП « ОСОБА_8 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Тим самим, спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 2530 гривень 00 копійок.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду кримінального провадження була повідомлена, в порядку та строки визначені ст. 135 КПК України, до суду подала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.

З урахуванням положень ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд заслухавши думку учасників судового провадження, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого.

Суд визнав за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілої ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, у вчиненому щиро зізнався та кається, просить суворо його не карати. Надав суду показання у відповідності з встановленими обставинами зазначеними у обвинувальному акті, згодився з обсягом здобутих по справі доказів і не оспорював їх, а також визнав не доцільним дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які ним не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України та приймаючи до уваги, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, зміст цих обставин вказаними особами розуміється правильно, сумнівів стосовно добровільності та істинності їх позиції у суду немає, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, а саме: протоколу огляду місця події, а також матеріалів які характеризують особу обвинуваченого, що узгоджується з ч.3 ст.349 та ст.351 КПК України.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того дане рішення повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R(87)18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини його провина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 17.10.2022 року, відповідно до якого оглянуто магазин «Касмет» у якому з допомогою банківської карти, належної потерпілій ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_4 розрахувався за придбані ним продукти харчування,

-постановою про приєднання преметіав до провадження у якості речових доказів від 25.10.2022 року, а саме виписки з банку «Ощад Банк» з обслуговування клієнтів по картковоу рахунку № НОМЕР_2 видану на ім`я ОСОБА_5 із зазначенням деталей транзакції за 17.10.2022 року на двої аркушах, датованих 25.10.2022 року,

-постановою про приєднання преметіав до провадження у якості речових доказів від 26.10.2022 року, визнано речовим доказом DVD R диск марки «Verbatim» ( сріблястого кольору) з видеозаписом камери спостереження, котра фіксувала події 17.10.2022 року в період часу з 09:26:09 по 09:30:59 годин, у приміщенні магазину «Шанс» за участю особи, чоловічої статі, яка розрахувалась викраденою банківською картою, належною потерпілій ОСОБА_5

-постановою про приєднання предметіав до провадження у якості речових доказів від 17.10.2022 року, виписки з банку «Ощад Банк» з обслуговування клієнтів по картковоу рахунку № НОМЕР_2 видану на ім`я ОСОБА_5 із зазначенням деталей транзакції за 17.10.2022 року на одному аркуші та фіскальні чеки із зазначенням 10 платежів з магазину ФОП « ОСОБА_7 ».

-постановою про приєднання предметів до провадження у якості речових доказів від 17.10.2022 року, якою визнано вилучене майно під час проведення огляду місця події, а саме продукти харчування та банківську картку на ім`я ОСОБА_5 .

Інші докази по справі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, судом не досліджувалися, оскільки фактичні обставини справи та розмір матеріальних збитків ніким не оспорювався.

Дослідивши в сукупності всі докази надані сторонами кримінального провадження суд «поза розумним сумнівом» переконався що, що вина обвинуваченого у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена та дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням у інше приміщення, вчиненої в умовах воєнного стану та за ч.1 ст.357 КК України - привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

У відповідності до вимог ст. 337 КПК України розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає, що підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті в частині зміни кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, не вбачається.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним , тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий та має непогашену та не зняту судимість, окрім цього на розгляді іншого суду передуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України по якому рішення не прийнято, підлягає покаранню за вчинення кримінального проступку та кримінального правопорушення тяжкої ступені, спосіб його життя, дану на особу негативну громадську характеристику, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному об`ємі, критичного ставиться до скоєного, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, даючи чіткі викривальні показання, запевнення суду про недопустимість в подальшому вчинення злочинів, шкоду не відшкодував.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що за результатами оцінки ризику повторного кримінального правопорушення - рівень ризику знаходиться на високому рівні, тому рекомендації щодо заходів, спрямованих на мінімізацію ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень - це здійснення інтенсивного нагляду та контролю, із застосуванням соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Наведені обставини у своїй сукупності, з урахуванням досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів можливо досягти в умовах ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 має бути засудженим за вчинені кримінальні правопорушення до покарання в межах, передбачених санкцією ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України та враховуючи, що обвинуваченим вчинено сукупність кримінальних правопорушень йому слід призначати покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, оскільки суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст.ст. 69, 75,76 КК України.

Саме таке покарання ОСОБА_4 суд вважає відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Зі змісту ч.4 ст. 174 КПК України вбачається, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст.349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 , покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили обрати щодо засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту у залі суду.

Початок відбування покарання за даним вироком рахувати з часу затримання.

Речові докази: виписки з банку «Ощад Банк» з обслуговування клієнтів по картковоу рахунку № НОМЕР_2 видану на ім`я ОСОБА_5 із зазначенням деталей транзакції за 17.10.2022 року на двої аркушах, датованих 25.10.2022 року, DVD R диск марки «Verbatim» ( сріблястого кольору) з видеозаписом камери спостереження, котра фіксувала події 17.10.2022 року в період часу з 09:26:09 по 09:30:59 годин, у приміщенні магазину «Шанс» за участю особи, чоловічої статі, яка розрахувалась викраденою банківською картою, належною потерпілій ОСОБА_5 , виписки з банку «Ощад Банк» з обслуговування клієнтів по картковоу рахунку № НОМЕР_2 видану на ім`я ОСОБА_5 із зазначенням деталей транзакції за 17.10.2022 року на одному аркуші та фіскальні чеки із зазначенням 10 платежів з магазину «Касмет» належному ФОП « ОСОБА_7 » залишити в матеріалах справи.

Речові докази по справі визнані постановою про приєднання предметів до провадження у якості речових доказів від 17.10.2022 року, а саме майно вилучене під час проведення огляду місця події- продукти харчування та банківську картку на ім`я ОСОБА_5 , залишити потерпілій ОСОБА_5 .

Скасувати арешт накладений ухвалою суду від 19.10.2022 року та 26.10.2022 року на продукти харчування, банківську картку на ім`я ОСОБА_5 та DVD R диск марки «Verbatim» (сріблястого кольору) з видеозаписом камери спостереження.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з моменту проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Саратському районному суді Одеської області копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суд роз`яснює засудженому до позбавлення волі до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його право відповідно до ч.3 ст.376 КПК України заявляти клопотання про доставку в судове засідання судом апеляційної інстанції.

Вирок надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1