Справа № 180/1004/21
Провадження № 1-кп/0182/211/2023
У Х В А Л А

Іменем України

27.01.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000018, відомості про яке 08.03.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 115 КК України,-

з участю

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що ризики, які були наявними на момент обрання цього запобіжного заходу не минули та наразі наявні ризики того, що обвинувачена, може переховуватись від суду, може чинити тиск на потерпілу та свідків.

Обвинувачена заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначила, що її вина не доведена, в її діях не було ніякого умислу. Обвинувачена просила суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але оскільки її житло було пошкоджене в наслідок обстрілу, вона може тимчасово проживати у сусіда, з яким у неї дружні відносини та який не заперечує.

Захисник підтримав клопотання своєї підзахисної, зазначивши що клопотання прокурора не обґрунтоване та вона тривалий час утримується під вартою.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 суд бере до уваги наступне:

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Кримінальне провадження призначалося до розгляду в судовому засіданні неодноразово, проте свідки до суду не з`являються, їх явка не забезпечена та не надано доказів на підтвердження поважності причини неявки свідків.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: тримання ОСОБА_3 під вартою майже 1,5 роки, (з березня 2021 року) відсутність у обвинуваченої судимостей, а також недоведення стороною обвинувачення ризику переховування обвинуваченої від судового слідства, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який особисте зобов`язання.

Приймаючи таке рішення суд враховує, що особистого житла в м. Марганець ОСОБА_3 не має. Однак у суду відсутні підстави вважати, що вона буде переховуватись від суду.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченою процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_3 відмовими, клопотання сторони захисту задовольнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_3 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

?прибувати за першим викликом до суду, в провадження якого перебуває кримінальне провадження № 0000018;

?не відлучатися за межі м. Марганець Дніпропетровської області без дозволу суду;

?повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

?утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали встановити до 27.03.2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1