КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/617/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, фізичну особу підприємця, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_8 звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за вчинення легкого тілесного ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинені при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 20 жовтня 2017 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебував в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де працівники ЖЕО №1 проводили ремонтні роботи.

Тоді ж, до входу підвального приміщення підійшла потерпіла ОСОБА_9 та побачивши її, ОСОБА_10 почав вимагати у неї ключі від підвального приміщення, на ґрунті чого, між ними виникла сварка.

Під час сварки у ОСОБА_8 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно ОСОБА_8 підійшов до потерпілої ОСОБА_9 та почав штовхати останню в область грудної клітини, в подальшому, кулаком правої руки наніс один удар в область грудної клітини та один удар в область підборіддя справа потерпілій ОСОБА_9 .

У результаті зазначених протиправних дій, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді саден на підборідді з права, синця в ділянці грудини та по тильній поверхні лівої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1406 від 23.10.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі адвокат обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, кримінальне провадження закрити, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 , і вичерпані можливості їх отримати.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Вирок вважає незаконним, ухваленим із обвинувальним нахилом, істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду є невідповідними фактичним обставинам справи.

Вирок обґрунтований показаннями потерпілої ОСОБА_9 , її сина ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , поясненнями в судовому засіданні експерта ОСОБА_14 .

Також в основу вироку покладено й такі докази як протокол проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 та висновки судового експерта № 1406 від 23.10.2017 та № 496/1406 від 23.09.2019.

Захист не погоджується із покладенням вказаних доказів в основу обвинувального вироку, оскільки свідок ОСОБА_12 в суді надав показань, відповідно до яких він не бачив, як обвинувачений наносив ударів потерпілій, а бачив як він її штовхнув.

Ці показання суперечать наданим показанням цим же свідком під час досудового розслідування та під час проведення слідчого експерименту.

Тому, такі докази як протокол проведення слідчого експерименту, а також і висновки експерта є неналежними та недопустимими доказами.

Показання свідка ОСОБА_13 є недостовірними, неправильно зазначеними, оскільки свідок не вказувала суду, що бачила подряпину у потерпілої, коли прийшла до підвального приміщення, інших свідків у підвалі, крім свідка ОСОБА_12 , не було, а також ОСОБА_13 пояснила, що сутичка відбувалась між нею та потерпілою.

Експерт ОСОБА_14 пояснила, що не виключено спричинення собі тілесних ушкоджень потерпілою.

Свідок ОСОБА_11 не бачив, хто і як спричиняв тілесні ушкодження, він є сином ОСОБА_9 , і засуджений за спричинення того ж дня і при тих же обставинах ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень (захист переконаний, що ці показання є помстою ОСОБА_8 ).

Вислухавши думку учасників судового провадження, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисту за доводів, викладених у ній, думку прокурора, думку потерпілої, які заперечили задоволення апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Стаття 284 Кримінального процесуального кодексу України регламентує закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи.

Як передбачено ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: п. 10) слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Як встановлює ч. 2 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить: п. 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, за заявою потерпілої ОСОБА_9 внесені в ЄРДР 21 жовтня 2017 року за № 001873 (а. п. 1 том 1).

Станом на означену дату дане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, являлось злочином невеликої тяжкості.

У кримінальному провадженні тривало досудове розслідування, проте жодну особу про підозру не повідомлялось.

Тобто, строк досудового розслідування, за таких умов, сплив 22 жовтня 2018 року.

Про підозру ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення повідомлено старшим слідчим СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_15 19 лютого 2020 року.

Отже, з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня повідомлення ОСОБА_8 про підозру минуло більше двох років.

У подальшому, після направлення 20 лютого 2020 року обвинувального акту у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України до суду, ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 вересня 2020 року, даний обвинувальний акт повернутий прокурору у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», - відповідно до вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурором відновлено досудове розслідування, ОСОБА_8 13 жовтня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що є кримінальним проступком.

Надалі, проведено й інші процесуальні дії, складено обвинувальний акт, який направлений до суду, проведено судове слідство та ухвалено обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_8 , звільнено останнього від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Однак, зважаючи на зазначене вище, колегія суддів прийшла до висновку, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчилось раніше, ніж ОСОБА_8 повідомлений про підозру.

Вказане порушує вимоги ст. 219 КПК України, і, як передбачає п. 10) ч. 1 ст. 284 КПК України, є підставою для закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів скасовує обвинувальний вирок за ч. 1 ст. 125 КК України стосовно ОСОБА_8 і своєю ухвалою закриває кримінальне провадження.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 417, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 закрити на підставі п. 10) ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, протягом якого жодній особі не було повідомлено про підозру.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4