ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/606/23 Справа № 210/3012/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м.Кривий Ріг

17 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000705 за ч. 1 ст. 209 КК України відносно ОСОБА_7 , повернуто прокурору, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000705 за ч. 1 ст. 209 КК України відносно ОСОБА_7 , повернуто прокурору, у зв`язку з тим, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 не сформульоване обвинувачення, оскільки в ньому не міститься правової кваліфікації з посиланням на редакцію ч. 1 ст. 209 КК України.

На вказану ухвалу суду прокурором подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року скасувати та призначити новий розгляд в суді І інстанції.Вважає, що суд першої інстанції, безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору, мотивуючи це тим, що у обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 не сформульоване обвинувачення, оскільки в ньому не міститься правової кваліфікації з посиланням на редакцію ч. 1 ст. 209 КК України, що, на думку прокурора не може собою становити відсутність сформульованого обвинувачення в цілому, а лише зводиться до того, що дана обставина підлягає встановленню вже під час судового розгляду кримінального провадження по суті. На думку прокурора, у обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 , визначені всі необхідні складові складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України та викладені встановлені в ході досудового розслідування фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, котрі були встановлені у діях ОСОБА_7 , а також надано їм правову оцінку з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Від захисника ОСОБА_6 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він зазначає, що прокурором не вказана редакція ч. 1 ст. 209 КК України, що, на його думку, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону при складанні обвинувального акту.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора,перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні не в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 не сформульоване обвинувачення, оскільки в ньому не міститься правової кваліфікації з посиланням на редакцію ч. 1 ст. 209 КК України.

Ознайомившись зі змістом обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, колегія суддів приходить до висновку, що він повністю відповідає вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд І інстанції дійшов до хибного висновку, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 , нібито, не сформульоване обвинувачення та в ньому не міститься правової кваліфікації з посиланням на редакцію ч. 1 ст. 209 КК України, що, не відповідає дійсності, з огляду на наступне.

З тексту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення фінансової операції чи правочину з коштами або іншим майном, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів або іншого майна чи володіння ними, прав на такі кошти або майно, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуття, володіння або використання коштів чи іншого майна, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Таким чином, на переконання колегії суддів, орган досудового розслідування виклав формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 209 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто в 2018-2019 роках, проте не вказав лише дату редакції, що, на думку колегії суддів, не є суттєвим порушенням, а тим паче, не може буде підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на теперішній час діє інша редакція ч. 1 ст. 209 КК України зі змінами від 28.04.2020 року, фабула якої суттєво відрізняється від фабули обвинувачення, пред`явленої обвинуваченому ОСОБА_7 , а саме як набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом

Пунктом 13 частиною 1 статті 3 КПК України визначено, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення належним чином сформульовано обвинувачення і викладено в ньому фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, вимоги ст. 291 КПК України дотримано, а саме: викладені необхідні відомості, передбачені в цій статті закону, в тому числі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті).

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 374 КПК України, у випадку ухвалення вироку, суд самостійно формулює обвинувачення, яке визнає доведеним або зазначає обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.

Тобто, остаточно правову кваліфікацію діям обвинуваченого надає суд за результатами судового розгляду та з огляду на фактичні обставини, які будуть встановлені судом.

Таким чином, якщо в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, якщо не знайде підтвердження мотив та наслідки складу злочину, в якому обвинувачується особа, прокурор вправі змінити обвинувачення відповідно до вимог ст. 338 КПК України, про що можливо ставити питання лише під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого провадження. В протилежному ж випадку, якщо суд дійде висновку про відсутність складу, події злочину або про недоведеність вини обвинуваченого в тому обвинуваченні, яке висуває сторона обвинувачення, то КПК України передбачає інші процесуальні рішення, які приймаються в таких випадках.

За таких обставин, на думку колегії суддів, порушень вимог чинного законодавства, допущених під час складання та затвердження даного обвинувального акта, які б були б підставами для повернення прокурору обвинувального акта, допущено не було, а наведені в ухвалі суду недоліки обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , не перешкоджають призначенню судового розгляду та за своєю природою не є тими недоліками, які б вказували на невідповідність даного обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

На думку колегії суддів, доводи захисника ОСОБА_6 , надані ним під час апеляційного розгляду зводиться до незгоди зі змістом формулювання обвинувачення та редакції закону ст. 209 КК України, що, відповідно до вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурора.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність. Також, на даному етапі розгляду справи, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є слушною та обґрунтованою, а ухвала суду І інстанції про повернення обвинувального акту прокурора підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді І інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції,зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалу є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: