Справа № 191/3980/19
Провадження № 1-кп/191/344/19
У Х В А Л А
іменем України

28 листопада 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000675 від 30.04.2019, відносно

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянки України, освіта вища, одруженої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005 та 2020 років народження, працюючої фахівцем в ТОВ «Яровітагро», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.04.2019 приблизно о 15.40 годин ОСОБА_4 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , знаходячись на парковці привокзальної площі ст. Синельникове - 1 за адресою: м. Синельникове, вул. Виконкомівська, намагались від`їхати на своєму автомобілі марки «Хонда Акорд» д.н. НОМЕР_1 зі стоянки, при цьому зачепивши інший автомобіль. Дану подію помітила ОСОБА_6 зі своїми знайомими та звернувши увагу на те, що водій перебуває в нетверезому стані, попрохала останнього не рухатися на автомобілі та зачекати працівників поліції. ОСОБА_5 в свою чергу хотів сісти до свого автомобіля, однак ОСОБА_6 йому в цьому намагалася перешкодити.
Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи на пасажирському сидінні вище вказаного автомобіля, будучи невдоволеною діями ОСОБА_6 та керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на спричинення умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , вийшла з автомобіля та підійшла до останньої. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне легке тілесне ушкодження, 29.04.2019 приблизно о 15.45 годин ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись на парковці ст. Синельникове - 1 по вул. Виконкомівська м. Синельникове Дніпропетровської області, підійшла до ОСОБА_6 з лівої сторони, схопила останню за ліву руку, та розвернувши штовхнула ОСОБА_6 обома руками в груди. Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_6 , підійшла до неї з лівої сторони ззаду, правою рукою схопила ОСОБА_6 за волосся в районі шийно-потиличної області та почала тягти в лівий бік вниз, потім ривками то вверх то донизу по колу від себе, тримаючи ОСОБА_6 обличчям до низу за волосся перед собою, ривком підняла голову вверх та відштовхнула від себе. Своїми діями ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді саден шкіри на задній поверхні шиї з переходом на потиличну область волосистої ділянки голови, синця передньої поверхні правого передпліччя в нижній третині, 2-х синців тильної поверхні правої кисті, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з тим, що на даний час закінчилися строки притягнення її до кримінальної відповідальності і просила закрити справу.

Потерпіла у судове засідання не з`явилась по невідомій суду причині.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття щодо неї кримінального провадження за ч.1 ст.125 КК України не заперечувала, але наполягала на повному розгляді справи з дослідженням усіх обставин, оскільки вважала, що обвинувачена ухилялася від явки до суду .
Суд, розглянувши клопотання обвинуваченої, заслухавши думку прокурора, вважає, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули певні строки, зокрема: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 , особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року по справі № 350/1218/16-к зазначив, що відповідно до положень ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, санкція якої (на день вчинення) передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до обвинувального акту, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 вчинено 29.04.2019 . Таким чином, з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше трьох років. Від явки до органів слідства, прокуратури та суду ОСОБА_4 не ухилялись та не переховувались, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, не зупинялися та не переривалися, а також обвинувачена не притягались до кримінальної відповідальності.

Тобто, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України закінчився.

Також слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 462/7282/14-к зазначено, що визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Аналогічний висновок викладений і у Постановах ВС від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к, від 26.03.2020 року по справі № 730/67/16-к.

Крім того, у Постанові ВС від 11.11.2020 року по справі № 455/229/17 зазначено, що дотримання умов, передбачених ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою для суду підставою щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, навіть у разі невизнання вини останньою.

Після оголошення клопотання, суд, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_4 суть пред`явленого їй обвинувачення, наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав та право заперечувати проти закриття провадження, поза об`єктивним сумнівом переконався в істинності та добровільності її позицій щодо поданого клопотання, а також щодо надання нею згоди на звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 після роз`яснення їй наслідків такого закриття при відсутності реабілітуючих обставин, наполягала на задоволенні клопотання, у зв`язку з чим суд вважає, що на підставі вищенаведених обставин, клопотання підлягає задоволенню.

При вирішення питання щодо цивільного позову суд враховує Постанову Верховного Суду від 10 серпня 2021 року у справі №161/694/20, де зазначено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст.284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 завданої злочином моральної шкоди суд вважає за необхідне залишити без розгляду, що не позбавляє потерпілу права звернутися до суду з зазначеним позовом в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_7 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 285, 286, 314, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження №0000675 від 30.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.
Речові докази відеозапис від 29.04.2019 з нагрудного відеореєстратора боді камери №888, СД-диск з відеозаписом події від 29.04.2019, ДВД-диск з відеозаписом події від 29.04.2019 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1