Справа № 729/405/22
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

10 квітня 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі колегії суддів:

головуючої судді: ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження № 0000385 від 20.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

До Бобровицького районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000385 від 20.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, ч.1 ст. 263 КК України. Разом з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_8 про відшкодування з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи немає, просить призначити кримінальне провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні, колегіальним складом суддів . У судове засідання викликати обвинуваченого, потерпілого та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ..

У письмовому клопотанні прокурор просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, так як ризики, які враховувалися йому при обранні запобіжного заходу на даний час не змінилися.На даний час виникла необхідність продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, оскільки 17.04.2023 закінчується строк запобіжного заходу, продовженого ухвалою суду від 16 лютого 2023 року, та ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати з огляду на наступне.

Так обвинувачений ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, один з яких є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, тому усвідомлюючи вид та розмір покарання у разі доведеності його вини, може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, не встановлено. Тому, з метою уникнення покарання може залишити своє місце проживання, переховуватись від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. З огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 наразі лише призначається до розгляду, ризик здійснення обвинуваченим спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою переконання або змушення останніх надати покази, вигідні для себе, ОСОБА_5 є реальним, оскільки йому відомі місця проживання учасників даної події;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі тяжкого кримінального правопорушення, а тому наявний надзвичайно високий ступінь ризику вчинення ОСОБА_5 нових злочинів.Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу просить прийняти до уваги обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання та ризик повторення протиправної поведінки. Звертає увагу на той факт , що в умовах воєнного стану вірогідність настання вищезазначених ризиків вкрай висока.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_16 підтримав позицію свого підзахисного, просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував, у задоволенні клопотання про виклик свідків просив відмовити, оскільки прокурором не вказано, які саме показання будуть давати вказані свідки, або задоволити клопотання прокурора про виклик свідків та в подальшому не запитувати у сторони захисту, які показання будуть давати свідки, запропоновані стороною захисту в подальшому.

Потерпілий ОСОБА_8 у підготовчому судовому засідання просив прийняти до розгляду цивільний позов та не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Колегія суддів, вислухавши сторони кримінального провадження, які не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Бобровицькому районному суду Чернігівської області.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

У підготовчому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні, судом колегіально, за участю прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого та свідків.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вислухавши учасників процесу, колегія суддів робить нижченаведений висновок.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого, запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З положень ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України слідує, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 21.04.2022 постановою керівника Ніжинської окружної прокуратури підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.05.2022.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.05.2022 ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.06.2022.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2022 ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.07.2022.

Ухвалами Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20 липня 2022 дію запобіжного заходжу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_5 продовжено на 60 днів до 18 вересня 2022, 15 вересня 2022 року до 14 листопада 2022 року, 10 листопада 2022 року до 09 січня 2023 року, 29 грудня 2022 року до 26 лютого 2023 року, 16 лютого 2023 року до 17 квітня 2023 року.

Підготовче судове засідання відбувається згідно з правилами, передбаченими КПК України, для судового розгляду (ч. 2 ст. 314 КПК України). У ході судового розгляду кримінального провадження вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, якою, зокрема, врегульовано порядок застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України ). Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою (ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України ).

Розглядаючи клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу, суд має перевірити, чи продовжують існувати ризики, які були заявлені прокурором, їх обґрунтованість, та чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, суд ураховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Сторона обвинувачення у клопотанні посилалась на наявність трьох ризиків,передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з доводами, наведеними у клопотаннях прокурора, про продовження існування ризику переховування від суду. Вказаний ризик суд оцінює з огляду на обставини кримінального провадження та обставини, що стосуються безпосередньо обвинуваченого. Ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками, а також суворістю передбаченого покарання, оскільки злочини, у яких обвинувачуються ОСОБА_5 , передбачають покарання у виді позбавлення волі.

Так, у розумінні Кримінального кодексу України злочин за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, інкримінований обвинуваченому, є особливо тяжким, а тому при визначенні імовірності переховування обвинуваченого від суду відповідно до п. 2 ч. 1ст. 178 КПК України також слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, за якими він обвинувачується.

Отже, фактичні дані кримінального провадження та особисті обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у сукупності дають підстави суду дійти висновку про наявність ризику переховування від суду.

Також колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого, колегія суддів враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом.

На думку колегії суддів, з урахуванням особи обвинуваченого, є велика вірогідність того, що він, перебуваючи на волі, буде мати реальну можливість впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні задля спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення суду в оману та викривлення відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому наявний надзвичайно високий ступінь ризику вчинення ОСОБА_5 нових злочинів.

Оцінюючи можливість застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, колегія суддів бере до уваги наведені вище характеристики кримінальних правопорушень , у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , та вагомість встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

При цьому, суд не вирішував ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не оцінював докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив, що причетність осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Указане прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, у змісті яких ідеться про те, що обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом.

Виходячи з наведеного вище та згідно зі статтями 7-9 КПК України, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, а має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку діяння у вчиненні яких останній обвинувачується. Разом з тим, на теперішній час не допитані потерпілий та свідки. Отже, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також бере до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкцією статті, яка інкримінована обвинуваченому , останній може переховуватись від суду, впливати на свідків і потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжних заходів обвинуваченим та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Отже, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також частини першої статті 197 КПК України, згідно з якими строк застосування запобіжних заходів, в тому числі, і тримання під вартою або продовження тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, та спрямовані на уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а тому колегія суддів робить висновок про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .

При цьому необхідно зауважити, що суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості та не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані обвинуваченим діяння.

У зв`язку з цим, колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів у виді домашнього арешту, оскільки перебування обвинуваченого на волі на даному етапі створює реальну небезпеку для потерпілого, свідків й може перешкодити досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Також, вирішуючи питання про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів з огляду на усталену практику ЄСПЛ ураховує не лише потреби конкретної особи, а й загальні суспільні інтереси, які, зважаючи на велику суспільну небезпечність інкримінованого злочину, вимагають більш суворого підходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 314-316 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 120 0 385 від 20.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 , ч. 1 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України на 12 годину 30 хвилин 10 квітня 2023 року.

Судовий розгляд здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_5 на 60 днів до 09 червня 2023 року включно з утриманням його в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Прийняти до розгляду цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням.

Визнати ОСОБА_8 цивільним позивачем, обвинуваченого ОСОБА_5 цивільним відповідачем у кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про виклик свідків задовольнити.

Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, його захисника потерпілого, свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ..

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3