Справа № 455/194/23
Провадження № 1-кс/455/41/2023
У Х В А Л А

08 лютого 2023 року м. Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши подане прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000063 від 04.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України, клопотання про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст клопотання

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого, вказує, що 03.02.2023 в відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області, поступило повідомлення від працівника 7-го прикордонного загону ДПСУ у Львівській області, що ним 03.02.2023 в с.Соснівка Самбірського району Львівської області на сільській дорозі виявлено автомобіль марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у салоні вказаного автомобіля перевозив чотирьох пасажирів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_4 .

03.02.2023 виїздом СОГ на місце події встановлено, що водій ОСОБА_4 привіз вказаних громадян у с.Соснівка, двоє із них ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали намір перетнути державний кордон України з Польщею, поза встановленим пунктом пропуску. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заплатили ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 600 доларів США, оскільки той підшукав населений пункт с.Соснівка Самбірського району Львівської області, яке розташоване в притул до державного кордону України з Польщею, та привіз до місця де географічна місцевість дозволяє непомітно перейти державний кордон поза встановленим пунктом пропуску.

На місці події 04.02.2023 ОСОБА_7 звернувся із письмовою заявою про добровільну видачу 400 доларів США, 4 купюри номіналом по 100 доларів кожна, а саме: LD 12204154 B, LF 26668655F, LB 05355920, LL 72818804A, які отримав від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та свій мобільний телефон марки «Самсунг А-60» із сім. НОМЕР_2 , із ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , привіз вищевказаних громадян України з м.Івано Франківськ до м.Самбір Львівської області на власному транспортному засобі марки «Skoda» Fabia д.н.з НОМЕР_5 , який залишив його на СТО в м.Самбір, оскільки виникла поломка та в подальшому замовив послуги таксі у громадянина ОСОБА_4 і на автомобілі марки «Тойота» модель «Авенсіс» д.н.з НОМЕР_1 попрямували до с.Соснівка Самбірського району Львівської області, маючи умисел на незаконне переправлення двох вказаних громадян України через державний кордон України. 04.02.2023 під час огляду місця даний автомобіль вилучено, визнано речовим доказом, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

У своєму протоколі допиту ОСОБА_4 повідомив, що 03.02.2023 року до нього зателефонував його знайомий, що працює на СТО повідомив, що на автосервісі знаходяться особи, яких необхідно перевезти, оскільки їхнє авто несправному стані, тому я погодився. Прямуючи в с.Ларів Сабірського району Львівської області, ОСОБА_9 повідомив, що необхідно проїхати в с.Соснівка Самбірського району Львівської області. Коли приїхав в с.Соснівка особи, що знаходилися на задньому сидінні вийшли, взяли рюкзаки та пішли в невідомому напрямку. В цей час під`їхали невідомі особи та почали спілкуватися із ними.

Згідно свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб НОМЕР_6 автомобіль «Toyota» Avensis д.н.з НОМЕР_1 , 2001 року виуску, сірого кольору належить власнику ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_5 .

Оскільки вищевказане майно визнано слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні, для досягнення завдання кримінального провадження із встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення метою збереження речових доказів прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на зазначене майно шляхом заборони відчуження автомобілю.

2. Позиції учасників провадження в судовому засіданні

Повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання прокурор своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався.

Власник майна в судовому засіданні проти накладення арешту не заперечив.

3. Кримінальне процесуальне законодавство

Арешт майна це один із передбачених статтею 131 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження, направлений на забезпечення його дієвості, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1 статі 170 КПК України)

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (частина 2 статі 170 КПК України).

Арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, та у такому випадку накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям належності матеріальних об`єктів до речових доказів, а саме, що ці об`єкти, та відповідно, майно на яке накладається арешт: (1) були знаряддям вчинення кримінального правопорушення; (2) зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; (3) є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом (пункт 1 частини 2, з урахуванням положень частини 3 статті 170 та статті 98 КПК України).

4. Мотиви суду при вирішенні клопотання

4.1 Обґрунтована підозра та ступінь тяжкості правопорушення

Встановлені статтею 132 КПК України загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешту майна, не допускають їх застосування, якщо слідчий та прокурор не доведуть, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Результати вивчення та аналізу матеріалів клопотання, а також доводів прокурора на його обґрунтування, дозволяють стверджувати про належний, для поточного етапу досудового розслідування, рівень обґрунтованості тверджень прокурора про те, що кримінальне правопорушення дійсно мало місце.

4.2 Мета арешту

Метою арешту майна прокурор вказує забезпечення збереження речових доказів. Можливість накладення арешту для досягнення такої мети передбачена частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України.

Постановою слідчого майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Аналіз доданих прокурором до клопотання документів переконує суд в тому, що наразі існує сукупність підстав вважати, що автомобіль був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

4.3. Співрозмірність обмеження права та завдань провадження

Усталена практика Європейського суду з прав людини вказує, що втручання держави у право на мирне володіння майном буде правомірним лише при дотриманні справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Така позиція знайшла своє відображення в рішенні Суду у справах: «Спорронг та Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року; «Прессос Компанія Нав`єра С.А. та інші проти Бельгії» від 20 листопада 1995 року; «Беєлер проти Італії» від 5 січня 2000 року.

При цьому, накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства, про що ЄСПЛ вказує у рішеннях у справах: «Смірнов проти Росії» від 7 червня 2007 року та «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року

Предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій володіють доказовим значенням в силу свого існування та імовірного вчинення щодо них певних дій та можуть стати об`єктами судових експертиз для отримання доказів.

В той же час, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, і хоча у такому випадку реалізація права власності частково обмежується, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними та співмірними з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

5. Висновки суду

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що клопотання про арешт майна подано на передбаченій кримінальним процесуальним законом підставі та для досягнення легітимної мети збереження речових доказів у кримінальному провадженні. Ця мета може бути досягнута шляхом застосування арешту майна, що у даному випадку буде розумним та співрозмірним обмеженням права власності з огляду на завдання кримінального провадження.

Керуючись статтями ст. 2, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно: автомобіль «Toyota» Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, сірого кольору, згідно свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб НОМЕР_6 , який належить власнику ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_5 , шляхом заборони його відчуження.

Зобов`язати ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області передати автомобіль «Toyota» Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_4 , під розписку.

Зобов`язати власника майна ОСОБА_4 надавати транспортний засіб та на першу вимогу експерта, слідчого, прокурора, слідчого судді, суду для проведення слідчих дій, в тому числі експертиз.

Попередити власника майна ОСОБА_4 про передбачену ч.1 ст.388 КК України кримінальну відповідальність відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1