справа № 336/554/23
провадження № 1-кп/336/507/2023
У Х В А Л А

іменем України

01 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001708 від 04 листопада 2022 року,

за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селищі Конюхи Локачинського району Волинської області, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, на утриманні дітей не має, офіційно працевлаштованого на ТОВ «Метпромбуд Інвест», на посаді електрогазозварника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично без постійного місця мешкання (перебуває в СІЗО), раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

представника органу пробації ОСОБА_7

встановив:

17 січня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001708 від 04 листопада 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. До обвинувального акту додано: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваного та захисника про отримання вказаних документів.

07 листопада 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк у шістдесят днів, а саме до 04.01.2023.

28 грудня 2022 на підставі постанови керівника Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженню до трьох місяців, тобто до 04 лютого 2023.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2022 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк до 04.02.2023 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2023 року, кримінальне провадження розподілено судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 17 січня 2023 року призначено підготовче судове засідання.

Прокурор вважав можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в яке викликати обвинуваченого, захисника та потерпілого. Просив доручити представнику уповноваженого органу пробації скласти досудову доповідь відносно ОСОБА_3 .

Крім того, заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, визначені в ухвалі слідчого судді при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обвинувачений одружений, але з дружиною зв`язку не підтримує, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей немає, офіційно працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, але з серпня 2022 року постійного місця проживання не має, оскільки проживає на вулиці, а також особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Потерпілий та представник органі пробації підтримали позицію прокурора.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, обвинувачений бажає приймати участь в складанні досудової доповіді.

Обвинувачений при вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу покладався на розсуд суду.

Захисник заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики наведені прокурором не підтверджуються.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Під час підготовчого судового засідання підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, не встановлено.

Відповідно до положень п. 6 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема рішення доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Суд вважає за можливе доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування з 07 листопада 2022 року по 04 січня 2023 року. Підставою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 було наявність обґрунтованої підозри у вчинені ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Так, на даний час є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 , підозрюючись у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, зважаючи також на те, що підозрюваний не обтяжений стійкими соціальними зв`язками, веде досить вільний спосіб життя, офіційно працевлаштований, однак не прив`язаний до місця перебування, оскільки не має місця проживання.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2022 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк до 04.02.2023 року.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Конституційний Суд України у рішенні від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 висловив позицію про те, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

У пункті 5 цього ж рішення зазначено, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р.(із змінами) «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування», тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи, передбачені законом, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України про його продовження, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ст. 197, 199 КПК України, за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, одружений, однак зв`язки з дружиною не підтримує, раніше не судимий, веде асоціальний спосіб життя, не має постійного місця мешкання, має реєстрацію поза межами м. Запоріжжя, у зв`язку з чим є підстави вважати, що заявлені прокурором ризики, які обґрунтовують тримання ОСОБА_3 під вартою, не зменшилися.

Мета та підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначені в ухвалі слідчого судді, яка на час проведення підготовчого судового засідання не скасована, а нових підстав для застосування іншого запобіжного заходу немає.

Судом не встановлено даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. У зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд вважає за необхідне, при застосуванні вказаного запобіжного заходу не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не підлягає задоволенню, оскільки стороною захисту не доведено, що обвинувачений має постійне місце проживання, оскільки відповідно до обвинувального акту адреса реєстрації в іншій області. Належних доказів постійного місця проживання стороною захисту не надано. На час розгляду клопотання суду не надано доказів про неможливість перебування підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення за станом здоров`я або з інших причин.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 обґрунтоване та підлягає задоволенню, вважає необхідним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Будь-яких інших клопотань від учасників судового провадження не надійшло.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, обвинуваченого його захисника та потерпілого.

Керуючись ст.ст. 181-183, 197, 199, 314-316, 372 КПК України, суд -

постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за № 0001708 від 04 листопада 2022 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 117-А) на 10 лютого 2023 року о 10-00 годині 00 хвилин, суддею одноособово.

Доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , наразі (перебуває в СІЗО), в строк до 10 лютого 2023 року.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, обвинувачений, захисник, потерпілий.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою, продовжити на строк 60 днів до 01 квітня 2023 року включно, без права внесення застави.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її винесення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, обвинуваченими, які тримаються під вартою-в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Суддя: