Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000189 від 11 серпня 2021 року за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, пенсіонерки, раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із дворічним іспитовим строком.

Покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

Позов потерпілого задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 1573 гривні 73 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 10000 моральної шкоди, а всього стягнуто 11573 гривні 73 копійки.

За вироком суду ОСОБА_6 умисно заподіяла потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило довготривалий розлад здоров`я, при наступних обставинах.

Так, 10.08.2021 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на території храму Православної церкви України, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Вараський район, с. Заболоття, вул. Соборна, діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, в ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_8 , що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла предметом, схожим на металеві вила, один удар у праву руку, а саме в ділянку передпліччя потерпілого ОСОБА_8 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток нижньої третини правого передпліччя зі зміщенням, який відноситься до середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили довготривалий розлад здоров`я.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 покликається на суворість призначеного покарання і вважає, що вирок суду підлягає зміні.

Зазначає, що в ході судового розгляду ОСОБА_6 визнала вину, вибачилась перед потерпілим, повідомила про добровільне відшкодування потерпілому витрат на лікування, є особою похилого віку, якій виповнилося 71 рік, перебуває на пенсії за віком, раніше не судима, є потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесена до 3 категорії, за місцем проживання характеризується лише з позитивної сторони.

Просить вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України змінити, призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане із позбавленням волі, цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково в сумі 1000 грн. 00 коп.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 покликається на незаконність вироку суду першої інстанції, порушення норм матеріального і процесуального права при ухваленні вироку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що матеріали кримінального провадження не містять належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, а саме щодо нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_8 за обставин, зазначених в обвинувальному висновку та вироку суду.

На думку захисника, оскільки не доведена вина ОСОБА_6 та що саме від її дій потерпілий отримав перелом, тому позовні вимоги потерпілого є безпідставні та необґрунтовані.

Просить скасувати вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України. Кримінальне провадження за ч.1 ст. 122 КК України стосовно ОСОБА_6 закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника обвинуваченої ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, подану захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої, заперечили проти задоволення апеляційної скарги, поданої захисником ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої (просили не розглядати апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , поряд з цим відмови від апеляційної скарги останнього в порядку ст. 403 КПК України до апеляційного суду не надходило), прокурора та представника потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг захисників в інтересах обвинуваченої, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників в інтересах обвинуваченої не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і грунтується на сукупності зібраних у кримінальному провадженні та ретельно досліджених у судовому засіданні доказів, оцінених з точки зору належності, достовірності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Такий висновок суду детально проаналізований і належним чином вмотивований у вироку, з чим погоджується і апеляційна інстанція.

Як вбачається з оскаржуваного вироку суду першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_6 під час судових дебатів та в останньому слові визнала, що вона нанесла удар по руці потерпілого палкою, яку вона тримала в руці. Попросила вибачення у потерпілого, пояснила, що шкодує про свій вчинок. Пояснила, що готова відшкодувати вартість лікування потерпілого.

Свій висновок про доведеність вини обвинуваченої суд обґрунтував показаннями потерпілого ОСОБА_8 , про те, як при встановлених судом обставинах, які мали місце 10 серпня 2021 року, обвинувачена ОСОБА_6 металевою частиною вил, які тримала в руках, нанесла йому удар по руці. Конфлікт був припинений працівниками поліції. Зазначив, що йому в лікарні діагностували закритий перелом зі зміщенням, він тривалий час лікувався, проходив реабілітацію.

Судом надано відповідну оцінку показам допитаного в якості свідка ОСОБА_11 , який вказав на нанесення ОСОБА_6 металевою частиною вил одного удару ОСОБА_8 по правій руці.

Судом враховано і показання свідка ОСОБА_12 , який надав аналогічні показам свідка ОСОБА_11 показання, зазначивши, що він відвіз потерпілого до лікарні, оскільки останній скаржився на сильний біль.

Показання свідка ОСОБА_13 , яка зазначила, що обвинувачена не наносила потерпілому ударів при обставинах 10.08.2021 року, судом не взяті до уваги з наведенням відповідного мотивування у вироку, з чим погоджується і колегія суддів.

Показання потерпілого і свідків узгоджуються між собою та з іншими наведеними у вироку суду першої інстанції об`єктивними письмовими доказами, зокрема, даними висновку судово-медичної експертизи №79 від 12.08.2021 щодо характеру, локалізації та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, спричинивши довготривалий розлад здоров`я потерпілого.

При цьому судом враховано і досліджені дані протоколів проведення слідчих експериментів та фототаблиць до них з потерпілим ОСОБА_8 від 13.10.2021, свідком ОСОБА_11 від 13.10.2021, свідком ОСОБА_12 від 13.10.2021 щодо підтвердження останніми обставин нанесення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень.

З огляду на викладене, суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у спричиненні нею 10 серпня 2021 року ОСОБА_8 тілесних ушкоджень і кваліфікація її дій за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, є вірною.

За наведеного, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність у діях ОСОБА_6 складу інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються об`єктивно з`ясованими обставинами, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду і належно оціненими судом першої інстанції.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою похилого віку, визнала свою вину у вчиненому, відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували б покарання, думку потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченій реального покарання.

За наведених обставин, врахувавши, що загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення індивідуалізації, гуманності і справедливості покарання, тяжкість кримінального правопорушення, характер, обставини та наслідки його вчинення, особу винної, відсутність пом`якшуючих і обтяжуючих обставин, досудову доповідь органу пробації, суд прийшов до правильного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі, з можливістю застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції в достатній мірі врахував вимоги ст. 75 КК України та прийшов до переконливого висновку про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства в умовах повного контролю з боку уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання останньої протягом відповідного іспитового строку, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею в подальшому нових злочинів.

Висновок суду про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 щодо доведеності позовних вимог останнього в частині відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином в сумі 1573, 73 грн. та наявності підстав для задоволення позовних вимог потерпілого про стягнення на його користь з обвинуваченої моральної шкоди в сумі 10000 грн., враховуючи, відповідно, документально підтверджені і досліджені судом докази щодо понесених потерпілим витрат, які не викликають сумніву в їх достовірності, характер та обсяг страждань, заподіяних нанесеним тілесним ушкодженням, істотні вимушені зміни у житті потерпілого, виходячи з вимог ст. 23 ЦК України та засад розумності, виваженості і справедливості, є, на думку колегії суддів, обґрунтованим, вирішеним з додержанням положень ст.ст.127-129 КПК України.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності частково задоволення цивільного позову потерпілого та стягнення з обвинуваченої на користь останнього в рахунок відшкодування матеріальної і моральної шкоди визначених судом сум.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційних скаргах сторони захисту не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування і закриття кримінального провадження не вбачається.

Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3