Справа № 308/2938/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що 15.02.2023 о 03:00 год. до чергової частини Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення з лінії 102 про те, що на виїзді з України на КПП Ужгород, під час детального огляду транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 310 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 , працівниками ДПСУ було виявлено розбіжність ідентифікаційного номера, який вказаний в свідоцтві про реєстрацію ТЗ, з фактично наявним, який знаходиться в моторному відсіку, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань дізнавачом сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 від 15.02.2023 за №0000148 за кваліфікацією кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 290 КК України. В ході огляду місця події 15.02.2023 за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, виявлено та вилучено предмети, а саме: транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 310 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, який в подальшому поміщено на спеціальний майданчик ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Мукачево, вул. Об`їзна, б/н; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 7342, на прізвище ОСОБА_4 , від 08.02.2023 та поміщено до паперового конверту НПУ СУ. За постановою дізнавача вищевказане визнано речовими доказами.

Клопотання обґрунтоване тим, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що тимчасово вилучені під час огляду місця події предмети, а саме: транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 310 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 білого кольору, який в подальшому поміщено на спеціальний майданчик ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Мукачево, вул. Об`їзна, б/н та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 7342, на прізвище ОСОБА_4 від 08.02.2023 та поміщено до паперового конверту НПУ СУ, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та містять на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а відтак у органу досудового розслідування наявна потреба у збереженні вказаного шляхом накладення арешту на такий.

В судове засіданні прокурор не з`явився, просив розглянути клопотання за його відсутності, накласти арешт на вищевказане майно.

Представник власника майна третьої особи, стосовно майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заперечення на вказане клопотання, в яких зазначив, що вказаний т/з є власністю ОСОБА_4 , останній не є підозрюваним у розслідуваному кримінальному правопорушенні, цим злочином будь-якої матеріальної шкоди не завдано, а відтак накладення арешту на майно призведе до порушення його прав, як власника.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З витягу з ЄРДР видно, що сектором дізнання Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.02.2023 за №0000148.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР слугувало повідомлення НОМЕР_3 прикордонного загону про виявлення к/п, а саме те, що на виїзді з України на КПП Ужгород, під час детального огляду транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 310 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , працівниками ДПСУ було виявлено розбіжність ідентифікаційного номера, який вказаний в свідоцтві про реєстрацію ТЗ, з фактично наявним, який знаходиться в моторному відсіку

З протоколу огляду місця події від 15.02.2023 з`ясовано, що за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 224 виявлено та вилучено предмети, а саме: транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 310 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, який в подальшому поміщено на спеціальний майданчик ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Мукачево, вул. Об`їзна, б/н; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 7342, на прізвище ОСОБА_4 , від 08.02.2023 та поміщено до паперового конверту НПУ СУ.

Вилучене за постановою дізнавача від 15.02.2023 визнано речовими доказами.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видно, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz Sprinter 310 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, належить на праві власності ОСОБА_4 .

В своїх поясненнях від 15.02.2023 ОСОБА_4 зазначив, що придбав т/з 07.02.2023 в м. Чернівцях та 08.02.2023 такий офіційно був зареєстрований на нього, при здійснення технічного огляду автомобіля працівниками «мрео» в м. Чернівці жодних зауважень щодо похибки у він-номері не було.

У відповідності до ч. 1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

З системного аналізу вищевказаної норми можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Слідчий суддя, з огляду на конкретні обставини справи, та враховуючи, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, зокрема проведення експертного дослідження, вважає наявними підстави для накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію до такого з метою збереження вказаного як речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Практика Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

В цьому контексті слідчий суддя зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, невиправдане втручання та обмеження будь-якого із зазначених елементів, які становлять зміст права власності, призведе до свавільного порушення захищеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на мирне володіння своїм майном.

На переконання слідчого судді даний захід кримінального провадження в частині заборони користування транспортним засобом несе в собі надмірний тягар для власника такого та є непропорційним завданню арешту у конкретному випадку.

В зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що заборона розпорядження автомобілем в даному випадку буде достатнім заходом забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки Mercedes-Benz Sprinter 310 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане 08.02.2023 на прізвище ОСОБА_4 , шляхом заборони розпорядження такими.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1