Справа № 737/43/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/303/23
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 5 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Салтикова Дівиця, Куликівського району, Чернігівської області, громадянина України, розлученого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

11 березня 2013 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт;

29 жовтня 2013 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі;

06 лютого 2018 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 115 КК України, до 8 років позбавлення волі,

27 листопада 2020 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 6 місяців арешту;

16 вересня 2022 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

30 вересня 2022 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 126 КК України до штрафу в сумі 510 грн.;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання призначеного за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2022 року, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 6178,04 грн. 04 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником-адвокатом ОСОБА_7 були подані апеляційні скарги аналогічні за змістом та вимогами в яких апелянти просять змінити вирок суду пом`якшити призначене покарання шляхом призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. В обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначають, що при призначенні покарання судом належним чином не було враховано ступінь суспільної небезпеки та ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме, характеристику за місцем проживання, вік, сімейний стан, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення та відсутність будь-яких матеріальних та моральних претензій з боку потерпілого.

Як встановлено судом першої інстанції 05 січня 2022 року, близько 09 години 45 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись поруч з господарством № 65, яке розташоване по вул. Шумалівка в с. Дроздівка, Чернігівського району, Чернігівської області, маючи злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2103», бежевого кольору, р.н. НОМЕР_1 , вартістю 15290,00 грн., після чого через незамкнені водійські двері автомобіля потрапив до його салону, де в подальшому за допомогою ключа від замка запалення запустив двигун автомобіля. Привівши автомобіль в рух, поїхав на ньому в невідомому напрямку, таким чином незаконно, всупереч волі власника, заволодів вказаним транспортним засобом, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , яким фактично користується ОСОБА_10 , чим спричинив матеріальну шкоду на суму 4992,00 грн.

Своїми умисними діями, які полягали у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подані апеляційні скарги з викладених в них підстав, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, як і кваліфікація дій обвинуваченого, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання. Взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 289 КК України та остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання.

Апеляційні доводи сторони захисту про суворість призначеного покарання, за вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального проступку, та пов`язане з цим апеляційне прохання, на думку колегії суддів - є безпідставними і судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанцій, умотивованість його висновків з питання правильності призначеного обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, апелянтами не наведено.

Таким чином, на думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами сторони захисту про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4