Справа № 333/3236/22
Провадження №1-кп/333/650/21
ВИРОК
Іменем України
21 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, має середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2022 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку № 9В по вулиці Північнокільцевій в м. Запоріжжя, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс правою рукою не менше двох ударів невстановленим досудовим слідством предметом, який має колючо-ріжучі властивості, в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив останньому два проникаючі колото різані поранення грудної клітки ліворуч з ушкодженням лівої та правої легені, які самі за собою кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпека для життя; рану на зовнішній поверхні лівого плечового суглоба, наслідком загоєння якої є виявлений рубець у потерпілого сама за собою кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Після вчинення кримінального правопорушення (злочину), ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, вину за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 України визнав повністю, щиро розкаявся.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що 15.06.2022 він з потерпілим зустрілися на території де приймають метал. Там в них виник конфлікт, через те, що він наступив йому на ногу. Почалася бійка і він процесі бійки наніс потерпілому два-три удари складними ножицями в область грудної клітки. Після цього він пішов додому, що було з потерпілим він не знає.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що в цей день вони з ОСОБА_4 зустрілися на прийомці металу. В них виник конфлікт, який переріс в бійку. Під час бійки обвинувачений чимось йому наніс декілька ударів в грудну клітку, однак він не одразу зрозумів, що сталося. Відійшовши від місця події йому стало зле і люди викликали швидку допомогу. В лікарні він знаходився 15 днів. Претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 не має. Просив суд не позбавляти волі останнього.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні, обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 ,суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 ,судом не встановлено.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_4 та конкретні обставини кримінального провадження, раніше не судимого, офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, ступінь тяжкості вчиненого злочину, позицію потерпілого ОСОБА_6 , інші обставини справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для їх виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самими обвинуваченими, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.
До обвинуваченого застосовано запобіжний захід тримання під вартою.
Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідного до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироку законної сили скасувати та звільнити його з під варти з місць попереднього ув`язнення ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Речові докази:

- чорну наплічну сумку, в якій знаходиться металева фляжка, окуляри в чохлі, ключі в кількості 2 шт., пачка цигарок, хустинку, пару взуття із надписом «Fashion» повернути обвинуваченому ОСОБА_4
- кофту, джинси та пару кросівок, які упаковані в картонну коробку повернути потерпілому ОСОБА_6
- паперовий конверт з двома марлевих тампона зі змивами з долонь обох рук обвинуваченого ОСОБА_4 , паперовий конверт з зрізами вільних кінців нігтьових пластин обвинуваченого ОСОБА_4 , паперовий конверт в який упаковано позитивний матеріал для подальшого ДНК-дослідження (об`єкти №1-3, №15-20), паперовий конверт в який упакований позитивні об`єкти №-16 для подальшого ДНК-дослідження, що зберігається в камері зберігання речових доказів відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знищити.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2022 на чорну наплічну сумку, в якій знаходиться металева фляжка, окуляри в чохлі, ключі в кількості 2 шт., хустинку, пару взуття із надписом «Fashion» - скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1