Справа № 346/2187/19
Провадження № 1-кп/346/253/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі-головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 обвинуваченого: ОСОБА_4 , захисника: ОСОБА_5 законного представника: ОСОБА_6 , розглядаючи у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000241, в якому ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження: с. Хартум Андіжонського району, Андіжонської області, Республіки Узбекистан, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту обвинувачений: ОСОБА_4 та його захисник: ОСОБА_5 , законний представник: ОСОБА_6 ; потерпілий: ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

На розгляді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження №0000241, в якому ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 січня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді його поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на 60 діб.

А 02 березня 2023 року прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді його поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку (а.с.4-7 тому 5).

Тож суд вирішував це питання з ініціативи прокурора.

Позиції учасників провадження.

Позиція прокурора. Обвинувальний акт та зібрані у кримінальному провадженні докази підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, передбачений частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 115 КК України, при цьому із застосуванням насильства. Зазначає, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 460 від 28.10.2022 року ОСОБА_4 на даний час страждає тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у формі дисоціативного розладу, псевдодементний синдром, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Юридичною підставою для продовження строків у виді його поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку обвинуваченому є встановлення факту розладу психічної діяльності.

Позиція захисника обвинуваченого, його законного представника та потерпілого щодо продовження запобіжного заходи не заперечували.

Оцінка суду.

Положення частини 1 статті 131 КПК України передбачають, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

На підставі ухвали судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 від 19 січня 2023 року у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд, який триває.

А отже, з метою досягнення дієвості цього провадження заходи його забезпечення можуть бути застосованими.

Проте суд відзначає, що за положеннями частини 1 статті 177 КПК України метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжного заходу, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (на які вказував прокурор): 1) переховуватися від суду; 3) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому суд враховує, що частина 2 статті 177 КПК України вказує на те, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. І ці ризики, в тому числі й те, що вони не зменшились, в силу положень частини 2 статті 183 та частини 3 статті 199 КПК України повинен довести саме прокурор.

З огляду на зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування (в яких вказуються ті процесуальні дії та рішення, які були вчинені і прийняті органом досудового розслідування та прокурором, а також перелік і джерела доказів, якими прокурор обґрунтовує обвинувачення) - а.с.2-13 тому 1, суд погоджується із тим, що прокурор доводить наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України. Але у подальшому, ця підозра підлягає доведенню прокурором та може бути спростована стороною захисту, і цю підозру суд не вважає і не розцінює, як доведену вину.

Суд також згоден із тим, що прокурор довів наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, оскільки ухвалою суду від 16 травня 2019 року встановлено те, що обвинувачений після вчинення діяння, в якому його звинувачує прокурор, покинув межі Івано-Франківської області та був затриманий працівниками поліції в іншій області, у місті Тернопіль (а.с.27-28 тому 1). І цей ризик дійсно продовжує існувати, він не зменшився.

Також суд погоджується із тим, що прокурор довів наявність ризику незаконного впливу обвинуваченим на потерпілого та свідків, якщо він буде перебувати на волі, оскільки з огляду на ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого його звинувачує прокурор та тяжкість покарання, яке йому загрожує, якщо суд визнає його вину (позбавлення волі від 7 до 15 років), обвинувачений може вплинути на потерпілого та свідків з метою зміни їх показів в суді, позаяк вони ще не допитувались, а він знає їх місце проживання. І цей ризик також продовжує існувати.

Однак суд не погоджується із тим, що прокурор довів ризик незаконного впливу обвинуваченим на експертів.

Отже суд погоджується із тим, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину та наявність вказаних ним ризиків, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду та впливати на потерпілого чи свідків.

Суд також враховує, що за положеннями пункту 2 частини 1 статті 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Разом з цим, в силу положень частини 3 статті 508 КПК України, застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. А згідно з частиною 3 статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Тож загальні правила, передбачені КПК України щодо запобіжних заходів, передбачають можливість продовження строку дії запобіжного заходу, раніше обраного судом, за клопотанням сторони обвинувачення, яке повинно містити вказані вище обставини.

І суд констатує, що клопотання прокурора містить і ним доведено те, що визнані судом раніше ризики не зменшились; а оскільки суд ще продовжує допитувати свідків та досліджувати докази, судовий розгляд ще триває і завершити його до закінчення строку дії запобіжного заходу не видається можливим; ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України; на даний час до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, строк якого закінчується; враховуючи висновок судово-психіатричного експерта № 460, ОСОБА_4 страждає тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у формі дисоціативного розладу, псевдодементний синдром та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними; і згідно з висновком, ОСОБА_4 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

А тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Отже, керуючись статтями 1-33,36,42,45-47,75-83,84-99,176-186,193-197,276-279,291-293,314-315, 321-367,369-372,376,392-395,532-534 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому, у вигляді його поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , у виді його поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, зокрема до КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", із суворим наглядом, строком на 60 діб.

Строк дії цієї ухвали з 15 березня 2023 року по 13 травня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, але її оскарження не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1