1Справа № 335/8355/22 1-кп/335/412/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000814 від 21.07.2022 року за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пологи Запорізької області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, який на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштованого, який місця реєстрації не має та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2022 року о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись в приміщені кухні гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу викрав мобільний телефон «Honor 8х» в корпусі червоного кольору в прозорому силіконовому чохлі, вартість якого згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України становить 4 166 гривень 67 копійок без урахування ПДВ, а також посвідку на постійне проживання на території України на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 4 166 гривень 67 копійок без урахування ПДВ.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся, вказавши, що обставини, зазначені в обвинувальному акті є вірними та відповідають дійсності, кваліфікацію своїх дій він не оспорює.

По суті обвинувачений пояснив, що 20.07.2022 року о 23 годині 00 хвилин, перебував в приміщені кухні гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 де таємно викрав зі столу мобільний телефон «Honor 8х» в корпусі червоного кольору в прозорому силіконовому чохлі, а також посвідку на постійне проживання на території України на ім`я ОСОБА_8 .

При описанні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачений під час давання показань виказав повну обізнаність особи, що брала безпосередню участь в події, яку описує, про обставини, що підлягають доказуванню, вказавши на предмет та обставини викрадення з місця вчинення крадіжки.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого правопорушення знайшла своє підтвердження, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує по ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованого йому злочину був неповнолітнім, раніше не судимий, має постійне місце проживання де проживає з матір`ю та сестрою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, навчається в Федорівському центрі професійної освіти за професією «Тракторист машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва училищі, за місцем навчання характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному, п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України визнає вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, послідовно визнає винуватість у скоєнні правопорушення, своїми активними діями сприяв органам слідства з`ясувати обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також суд враховує позицію, висловлену стороною обвинувачення у судових дебатах про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбуття ним покарання, з призначенням йому покарання в межах санкції статті за якою його звинувачено з застосуванням ст.ст. 75,104, 76 КК України.

З досудової доповіді від 10.02.2023 року, що складена представником персоналу органу пробації Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_10 вбачається, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, без ізоляції від суспільства. Ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється органом пробації як низький.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, що вказує на усвідомлення протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення, дозволяє зробити висновок, що обвинувачений наразі загрози для суспільства не становить, є суспільно корисним, можливо прогнозувати, що в майбутньому його поведінка не буде спрямована на порушення існуючих у суспільстві норм та правил.

Всі ці відомості суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави при призначенні покарання обвинуваченому для застосування ст.ст. 75, 104, 76 КК України, оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченими умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Долю речових доказів та судових витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільні позови не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку у один рік обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази: мобільний телефон «Honor 8х» в корпусі червоного кольору в прозорому силіконовому чохлі, посвідка на постійне проживання на території України на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 залишити останній за належністю.

Стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в дохід держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи № СЕ-19/108-22/8227-ТВ від 04.08.2022 року залученими стороною обвинувачення експертами в сумі 377 грн. 56 коп.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1