Справа № 991/1124/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/429/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 липня 2022 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та закрито кримінальне провадження №000192 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 368, ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Скасовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 17 червня 2022 року.

Скасовано накладений, відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.07.2018, арешт на майно гр. ОСОБА_9 .

Зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні №000192 (справа № 991/1124/19) або уповноважену особу сторони обвинувачення повернути ОСОБА_9 належне їй майно, а саме: мобільний телефон марки "Nokia C-5-00", ІМЕІ: НОМЕР_1 без сім-карти; мобільний телефон марки "НТС НD2 Т8585", ІМЕІ: НОМЕР_2 без сім-карти; планшет "IPAD" модель А1490 serial F9FR207RF1MM сірого кольору; жорсткий диск "Tosbhiba MK5065GSX n HDD2H82 A sloit"; мобільний телефон марки "НТС СЕ 0560", ІМЕІ: НОМЕР_3 ; блокнот із чорновими записами "СТС" бордового кольору; флешнакопичувач на 8Gb сірого кольору; флешнакопичувач "Apacer"; блокнот із чорновими записами "NOTEBOOK SENIOR" ХН:25-14; блокнот із чорновими записами "Ревайвел-експерс" 20189 коричневого кольору; грошові кошти у розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США; відео-реєстратор чорного кольору, Dahua, модель DHI - NVR210HS - S2 серійний номер 2G032D6PAZ00181.

Закриваючи провадження у кримінальному провадженні суд в ухвалі вказує на те, що судом встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) 15 березня 2018 року, за ч. 2 ст. 190 КК України - 16 квітня 2019 року, за ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України - 16 квітня 2019 року, що підтверджується витягом з ЄРДР та постановою Генерального прокурора України від 26.04.2019, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до постанови першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_15 від 02.03.2019, продовжено до 12 місяців, а саме до 02.05.2019, і більше строк досудового розслідування у кримінальному провадженні не продовжувався. Вирішуючи питання про редакцію, в якій підлягає застосування ст. ст. 219, 294 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідно застосовувати редакцію Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, оскільки саме в цій редакції найбільш дієво забезпечуються права громадянина, зокрема право на розумні строки кримінального провадження і судовий контроль за діяльністю правоохоронних органів. При цьому, в ухвалі зазначено, що прокурор після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину після 16.03.2018 (підозра оголошена 13.02.2019) не мав повноважень продовжувати строк досудового розслідування, так як це віднесено до повноважень слідчого судді, тому постанова від 02 березня 2019 року не відповідає вимогам закону, а отже, строк досудового розслідування не є продовженим. Також суд встановив, що повідомлення про закінчення досудового розслідування складено поза межами строків, визначених у постанові заступника Генерального прокурора від 02.03.2019, позаяк останнім днем досудового розслідування є 02.05.2019 і поновленню такий строк не підлягає, що 30 серпня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники ознайомилися з матеріалами досудового розслідування, а обвинувальний акт складено лише 23 жовтня 2019 року і такий надійшов до Вищого Антикорупційного суду 24.10.2019, що свідчить про те, що відповідно до положень ст. 290 КПК відкриття матеріалів кримінального провадження і направлення обвинувального акту до суду здійснено поза межами строку досудового розслідування, тобто з моменту закінчення дій у порядку ст. 290 КПК України до направлення обвинувального акту до суду пройшло майже два місяці. Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги про скасування постанови Генерального прокурора України про скасування постанови про визначення підслідності у кримінальному провадженні та визначення підслідності від 26.04.2019, посилаючись на те, що складання обвинувального акту є завершальною стадією досудового слідства, яка є результатом проведених слідчих та інших процесуальних дій, а розмежування предмета злочину в обвинувальному акті свідчить про наявність обвинувачення, яке прокурор, за наслідками таких слідчих дій, вважає доведеним, натомість, без дослідження всіх доказів сторони обвинувачення та сторони захисту, суд не має можливості встановити, чи станом на 26.04.2019 існували обставини, які б давали підстави для здійснення досудового розслідування детективами Національного антикорупційного бюро України. Разом із тим, суд задовольнив клопотання адвоката ОСОБА_11 , подане в інтересах громадянки ОСОБА_9 , про скасування арешту на майно, яке їй належить, взявши до уваги те, що ОСОБА_9 не є ні підозрюваною, ні обвинуваченою у кримінальному провадженні, не є особою, яка в силу Закону несе відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, належне їй майно здобуто у законний спосіб та не є доказом злочину і не підлягає спеціальній конфіскації. На підставі наведеного вище, суд визнав обгрунтованим клопотання про закриття кримінального провадження та відповідно дійшов висновку про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі і скасування арешту майна та запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017 введений у дію 16.03.2018, а відомості про кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні № 0000192 внесені до ЄРДР 15.03.2018, тобто до вступу в дію вищевказаного Закону. Тому, прокурор вважає, що вирішуючи питання про редакцію Закону, в якій підлягають застосуванню норми ст. ст. 219, 294 КПК України, суд першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосував закон, який не підлягає застосуванню, та дійшов хибного висновку про те, що в кримінальному провадженні повинні застосовуватися норми Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, що, на думку прокурора, призвело до постановлення незаконного рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Крім того, не оспорюючи рішення суду першої інстанції про відмову в задоволені скарги адвоката ОСОБА_7 про скасування постанови Генерального прокурора України про скасування постанови про визначення підслідності у кримінальному провадженні та визначення підслідності від 26.04.2019, апелянт звертає увагу на те, що в резолютивній частині оскаржуваної ухвали не зазначено про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 у цій частині, що, задовольняючи клопотання адвоката ОСОБА_11 , подане в інтересах громадянки ОСОБА_9 , суд не викликав у судове засідання адвоката ОСОБА_11 та ОСОБА_9 і, відповідно, не заслухав їхні доводи щодо заявленого клопотання, при цьому обмежившись з`ясуванням думки прокурора, обвинуваченого та захисника щодо клопотання адвоката ОСОБА_12 . Просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_6 повернути до Свалявського районного суду на стадію підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приймаючи судове рішення суд апеляційної інстанції бере до уваги наступні фактичні обставини справи та процесуальні рішенні прийняті у кримінальному провадженні.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що, відповідно до ухвали Закарпатського апеляційного суду від 22.12.2021, ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 29.05.2020, якою задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , та повернуто прокурору обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 368, ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України, - скасовано з призначенням нового розгляду обвинувального акту в Свалявському районному суді Закарпатської області зі стадії підготовчого судового засідання.

Обвинувальний акт надійшов до Свалявського районного суду Закарпатської області 10.02.2022 і підготовче судове засідання призначено на 14.02.2022.

Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 17.06.2022 за клопотанням захисника - адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 змінено запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою з визначенням застави на особисте зобов`язання із покладенням на обвинуваченого строком до 17.08.2022 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України ; встановлено строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на 2 місяці, а саме до 17 серпня 2022 року, а внесену заставу в розмірі 650000 грн повернуто заставодавцю ОСОБА_13 , і підготовче судове засідання призначено на 01.07.2022.

05 липня 2022 року за результатами розгляду обвинувального акту в підготовчому судовому засіданні постановлена ухвала, якою задоволено клопотання сторони захисту, кримінальне провадження закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, скасовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 17 червня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , а також скасовано арешт майна громадянки ОСОБА_9 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.07.2018 та зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні №000192 (справа № 991/1124/19) або уповноважену особу сторони обвинувачення повернути ОСОБА_9 належне їй таке майно : мобільний телефон марки "Nokia C-5-00", ІМЕІ: НОМЕР_1 без сім-карти; мобільний телефон марки "НТС НD2 Т8585", ІМЕІ: НОМЕР_2 без сім-карти; планшет "IPAD" модель А1490 serial F9FR207RF1MM сірого кольору; жорсткий диск "Tosbhiba MK5065GSX n HDD2H82 A sloit"; мобільний телефон марки "НТС СЕ 0560", ІМЕІ: НОМЕР_3 ; блокнот із чорновими записами "СТС" бордового кольору; флешнакопичувач на 8Gb сірого кольору; флешнакопичувач "Apacer"; блокнот із чорновими записами "NOTEBOOK SENIOR" ХН:25-14; блокнот із чорновими записами "Ревайвел-експерс" 20189 коричневого кольору; грошові кошти у розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США; відео-реєстратор чорного кольору, Dahua, модель DHI - NVR210HS - S2 серійний номер 2G032D6PAZ00181.

При оцінці доводів апеляційної скарги, висновків викладених у судовому рішенні суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з прийнятим судовим рішенням з огляду на таке.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

При цьому строк досудового розслідування згідно з положеннями ч. 1 ст. 219 КПК України обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Частиною 3 ст. 219 КПК України визначено, що з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців.

Частина 4 статті 219 КПК встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно з положеннями частини 5 статті 294 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею включається у строки, передбачені цією статтею. строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до статті 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання.

При цьому, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі, у тому числі, зі зверненням до суду з обвинувальним актом (днем його фактичного направленням до суду). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (Постанова Верховного Суду від 5 квітня 2021 року у справі № 676/804/20).

Законом України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК України доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України внесено до ЄРДР 15.03.2018, за ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України - 16.04.2019 року, що підтверджується витягом з ЄРДР та постановою Генерального прокурора України від 26.04.2019.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України продовжено до 12 місяців, а саме до 02.05.2019.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.05.21 у справі № 199/4574/20, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке було предметом перегляду Верховного Суду, закінчився 12 липня 2019 року, - відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 294 КПК строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні мав право продовжити до п`яти місяців виключно слідчий суддя за клопотанням слідчого, погодженим з відповідним прокурором.

Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги те, що у кримінальному провадженні відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР 16.04.2019 за ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України, після введення в дію Закону № 2147-VIII, тобто 16 березня 2018 року. З огляду на вказану вище правову позицію, яку висловив Верховний Суд, і відповідно до якої у випадку внесення відомостей про кримінальне правопорушення, у тому числі і після 16.03.2018, застосовуються правила, визначені Законом № 2147-VIII від 03.10.2017.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що відповідно до п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України. Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Оскільки цей закон набрав чинності 15 грудня 2017 року, а отже вищезазначені зміни введено в дію 16 березня 2018 року.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відомості про кримінальне правопорушення за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України, внесено до ЄРДР 16 квітня 2019 року, а підозра за цими кримінальними правопорушеннями у порядку ст. 279 КПК України оголошена ОСОБА_6 07.02.2019 ( іншій особі - ОСОБА_14 13.02.2019), після введення в дію змін згідно із законом № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, і тому у даному кримінальному провадженні необхідно застосовувати положення КПК ( ст. ст. 219, 294 КПК України) у редакції вказаного вище Закону, у тому числі і з урахуванням того, що ними найбільш дієво забезпечуються права громадянина, зокрема право на розумні строки кримінального провадження і судовий контроль за діяльністю правоохоронних органів.

При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і положення ч. 1 ст. 5 КПК України, яка передбачає, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, та дійшов обґрунтованого висновку, що у разі коли КПК України неоднозначно регулює питання продовження строків у кримінальному провадженні по злочинах відомості про яких внесені під час дії різних редакцій Закону, а в подальшому були об`єднані, то слідчий, прокурор і суд, дотримуючись принципу законності, мають застосовувати ту норму закону, яка діє на час її застосування, тобто на сьогоднішній день.

Апеляційним судом також встановлено, що, керуючись чинною постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_15 про продовження строків досудового розслідування ( строк досудового розслідування продовжено до 12 місяців, а саме до 02.05.2019), детективами Національного бюро п`ятого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України проводилося надання доступу до матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 та його захисникам - адвокатам ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з 14.05.2019 по 30.08.2019 на підставі повідомлення про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 03.05.2019.

Вказане свідчить і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що навіть повідомлення про закінчення досудового розслідування складено поза межами строків, визначених у постанові заступника Генерального прокурора від 02.03.2019, позаяк останнім днем досудового розслідування є саме 02.05.2019 і поновленню такий строк не підлягає.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали судового провадження не містять будь-яких даних про те, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні після 02.05.2019 було продовжено.

При цьому, матеріалами кримінального провадження підтверджено, що 30 серпня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники ознайомилися з матеріалами досудового розслідування, а обвинувальний акт складено 23 жовтня 2019 року та надійшов до Вищого Антикорупційного суду 24.10.2019 (реєстраційний номер 2846/19-вх. від 24.10.2019 року) - з порушенням приписів передбачених статтею 219 КПК України.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що матеріали судового провадження не містять будь-яких даних про те, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні зупинявся або про те, що сторони кримінального провадження ухилялись від ознайомлення з матеріалами досудового розслідування і судовим рішенням їм встановлювався відповідний строк на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Тому, висновок суду першої інстанції про те, що відкриття матеріалів кримінального провадження відповідно до положень ст. 290 КПК і направлення обвинувального акту до суду здійснено поза межами строку досудового розслідування, оскільки з моменту закінчення дій у порядку ст. 290 КПК України до направлення обвинувального акту до суду пройшло майже два місяці, апеляційний суд визнає обґрунтованим і таким, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд, взявши до уваги те, що відповідно до пункту 4 § 2 розділу 4 Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, і цей Закон набув чинності 15.12.2017 року, а зміни до ч. 1 ст. 284 КПК України, зокрема п. 10, яким доповнено статтю 284 КПК України, введено в дію 16 березня 2018 року; вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування юридичних підстав для закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 00000192, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як, після повідомлення про підозру закінчився строк досудового розслідування кримінального провадження (відомості про кримінальні правопорушення внесені 15.03.2018, 16.04.2019), визначений статтею 219 цього Кодексу.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Окрім того, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги сторони захисту про визнання незаконною та скасування постанови Генерального прокурора України про скасування постанови про визначення підслідності у кримінальному провадженні та визначення підслідності від 26.04.2019.

Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд бере до уваги таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови Генерального прокурора від 26.04.2019, скасовано постанову заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_18 від 16.04.2019 про визначення підслідності в кримінальному провадженні № 0000192 від 15.03.2018 за Головним Управлінням Національної поліції України. Як підставу для прийняття такого рішення Генеральний прокурор зазначив, що керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у порушення приписів статті 216 КПК України незаконно винесено постанову про зміну підслідності, а прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спецалізованої прокуратури ОСОБА_19 безпідставно, без повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри, 17.04.2019 внесено зміни до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно правової кваліфікації дій підозрюваних ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , тобто, приймаючи вказану постанову Генеральний прокурор зазначив, що не перестали існувати обставини, зокрема, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 190, ч. ч. 4, 5 ст. 190 КК України, вчинено службовими особами державного органу та розмір предмета злочину становить 3 419 363 грн, що в понад 1940 разів перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб, та, згідно з ч. 5 ст. 216 КПК України його досудове розслідування повинно здійснюватися детективами Національного антикорупційного бюро України.

При цьому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, взявши до уваги те, що складання обвинувального акту є завершальною стадією досудового слідства, яка є результатом проведених слідчих та інших процесуальних дій, то розмежування предмета злочину в обвинувальному акті свідчить про наявність обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним за наслідками таких слідчих дій, дійшов обґрунтованого висновку про те, що без дослідження всіх доказів сторони обвинувачення та сторони захисту, суд не має можливості встановити, чи станом на 26.04.2019 існували обставини, які б давали підстави для здійснення досудового розслідування детективами Національного антикорупційного бюро України.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги сторони захисту у цій частині. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною захисту судове рішення у цій частині не оскаржувалось.

Разом із тим, обґрунтованим і належним чином вмотивованим є і висновок суду першої інстанції про те, що оскільки судом визнано обґрунтованим клопотання про закриття кримінального провадження, то відповідно, підлягають скасуванню і заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі і скасуванню арешт майна, належного гр. ОСОБА_9 , та застосований судом відносно ОСОБА_6 запобіжний захід.

Доводи апеляційної скарги про те, що Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017 введений у дію 16.03.2018, а відомості про кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні № 0000192 були внесені до ЄРДР 15.03.2018, тобто до вступу в дію вищезгаданого Закону, - апеляційний суд із урахуванням наведених вище обставин не бере до уваги і відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Із цих підстав, як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що, вирішуючи питання про редакцію Закону, в якій підлягають застосуванню норми ст. ст. 219, 294 КПК України, суд першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосував закон, який не підлягає застосуванню, та дійшов хибного висновку, що в даному кримінальному провадженні повинні застосовуватися норми Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, що призвело до постановлення незаконного рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Такими, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що в резолютивній частині оскаржуваної ухвали не зазначено про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 про скасування постанови Генерального прокурора України від 26.04.2019. При цьому, береться до уваги те, що апелянтом не оспорюється рішення суду першої інстанції про відмову в задоволені скарги адвоката ОСОБА_7 про скасування постанови Генерального прокурора України про скасування постанови про визначення підслідності у кримінальному провадженні та визначення підслідності від 26.04.2019.

Як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції та не дають підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що, задовольняючи клопотання адвоката ОСОБА_11 , подане в інтересах громадянки ОСОБА_9 , суд першої інстанції не викликав у судове засідання адвоката та ОСОБА_9 і, відповідно, не заслухав їхні доводи щодо клопотання, обмежившись з`ясуванням думки прокурора, обвинуваченого та захисника. Відхиляючи доводи апеляційної скарги у цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянт також не посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання адвоката ОСОБА_11 , подане в інтересах ОСОБА_9 , та скасував арешт майна, що свідчить про те, що апелянтом не наведено жодних мотивів у підтвердження незаконності висновку суду першої інстанції в цій частині.

Будь-яких інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції, зазначених в оскаржуваній ухвалі, апелянтом не наведено.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, на переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції постановив законне та обґрунтоване рішення і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, а відтак, апеляційна скарга прокурора, як необґрунтована та безпідставна, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 липня 2022 року щодо обвинуваченого за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 368, ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 369 КК України ОСОБА_6 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді :