Справа №576/1734/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/15/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2019 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Есиль, Тургайської області, Казахської РСР, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого в порядку ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Грузьке, Кролевецького району Сумської області, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , а зареєстрованого по АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 21.04.2015 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 240 годин громадських робіт;

- 29.03.2018 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.185, ст. 69 КК України до 3 місяців арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в яких:

- прокурор просив вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2019 року відносно ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , в частині кваліфікації дій ОСОБА_10 та призначеного йому покарання, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання. Просив повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, дослідивши відомості, що характеризують особу ОСОБА_10 , у тому числі вимогу про судимість, а також під час судового засідання та просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікувавши його дії як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб. Просив призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду прокурор просив залишити без зміни;

В подальшому, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на підставі ст..403 КПК України відмовився від поданої ним апеляційної скарги.

- обвинувачений ОСОБА_10 просив вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2019 року, відносно нього скасувати в частині визнання його винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження просив закрити. Крім цього, просив повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, допитавши іншого обвинуваченого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 ;

- обвинувачений ОСОБА_9 просив вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2019 року, змінити в частині правової кваліфікації його дій перекваліфікувавши їх із ч.3 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України та просив призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім цього, просив повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, допитавши іншого обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 .

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3-х місяців арешту.

ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4-х місяців арешту.

Початок виконання вироку визначено обраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Стягнуто солідарно із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз у сумі 429 грн.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 червня 2018 року на дворучну пилку, сокиру та 3 колоди дерева породи „дуб довжиною по 2 м кожна.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Обґрунтування доводів своїх апеляційних скарг обоє обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , кожен окремо, вказували ідентичні. Обвинувачені вважали, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та що призначив покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення.

Обвинувачені стверджували, що згідно їх показів, показів свідків та відповідно до протоколів огляду предметів, місця події з фото таблицями до них вбачається, що з моменту коли ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_13 пиляти повалені дуби останній не розумів протиправність даного діяння так як ОСОБА_12 неодноразово наголошував ОСОБА_13 , що їхні дії по розпилюванні дубів законні, оскільки ОСОБА_12 попередньо домовився з лісником напиляти 10 кілків з поваленого дубу. Більше того, про вчинення крадіжки вони попередньо не домовлялись.

З огляду на викладене, обвинувачений ОСОБА_10 , вважав за необхідне вирок відносно нього скасувати, а кримінальне провадження закрити, а обвинувачений ОСОБА_9 вбачав підстави для зміни вироку відносно нього в частині перекваліфікації його дій на ч. 1 ст. 185 КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.06.2018 року близько 17.00 год. ОСОБА_9 з метою скоєння крадіжки раніше спиляних невстановленою особою двох дерев породи «дуб пиловник» другого сорту, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прибули на територію урочища Нечаївщина, що належить Державному підприємству «Глухівське лісове господарство», розташованої у кварталі 72 виділ 1 Землянківського лісництва Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області.

Перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, умисно, діючи з корисливих мотивів, за допомогою дворучної пилки незаконно розкряжували 2 колоди зі спиляного дерева породи «дуб пиловник» другого сорту, кожна довжиною 2 метри, діаметром 24 см, загальною вартістю 807 гривень 11 копійок, 1 колоду зі спиляного дерева породи «дуб пиловник» другого сорту, кожна довжиною 2 метри, діаметром 28 см, загальною вартістю 1272 гривні 24 копійки, та намітили частковими спилами на дереві породи «дуб пиловник» другого сорту, 8 колод довжиною 2 метри кожна, з яких: 2 колоди діаметром 16 см, загальною вартістю 352 гривень 62 копійки, 2 колоди діаметром 18 см, загальною вартістю 430 гривень 98 копійок, 3 колоди діаметром 20 см, загальною вартістю 822 гривні 78 копійок, 1 колоду діаметром 22 см, загальною вартістю 313 гривень 44 копійки, а всього на загальну суму 3999 грн. 17 коп., з метою їх викрадення, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, так як вони були викриті у вказаному місці працівниками ДП «Глухівське лісове господарство» та не мали фактичної можливості щодо розпорядження викраденим майном.

Розгляд апеляційних скарг ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було ухвалено провести без їх участі, виходячи з таких обставин. Як вбачається зі справи, матеріали даного кримінального провадження на розгляді в Сумському апеляційному суді знаходяться з 11.09.2019 року. За цей час слухання справи призначалось на : 09.01.2020 року, 18.03.2020 року, 15.06.2020 року, 09.09.2020 року, 27.11.2020 року, 07.04.2021 року, 13.07.2021 року, 02.12.2021 року, 18.04.2022 року, 14.12.2022 року та на 01.02.2023 року, тобто 11 разів.

Апеляційним судом вживались заходи по забезпеченню явки учасників у всі вище перелічені судові засідання, однак здебільшого слухання не розпочалось по причині неявки обвинувачених до суду.

Враховуючи викладене, з метою дотримання розумних строків розгляду матеріалів даного кримінального провадження, зважаючи на відмову прокурора від апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційних скарг ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без їх участі, оскільки питання щодо погіршення становища обвинувачених вже не ставиться, однак за участю їх захисника ОСОБА_7 .

Тому, заслухавши доповідь судді щодо обставин справи, доводи захисника ОСОБА_7 , який скарги своїх підзахисних підтримав, просив задовольнити, щодо відмови прокурора від своєї скарги, не заперечував, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала відмову прокурора від апеляційної скарги та яка проти задоволення скарг обвинувачених заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи вирок суду оскаржений трьома учасниками : обвинуваченими та прокурором, останній з яких від апеляційної скарги відмовився, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду переглянути в межах скарг двох обвинувачених.

Апелянти вирок Глухівського міськрайонного суду від 29.07.2019 року вважали таким що вимогам ст. 370 КПК України не відповідає з різних на те підстав.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 просив вирок суду першої інстанції відносно нього скасувати і провадження закрити, оскільки, на його переконання, органом досудового розслідування не доведено, а судом не встановлено того, що він знав про незаконність вчинених ним разом з ОСОБА_9 дій та про те, що вони попередньо домовлялись з останнім на вчинення інкримінованого йому злочину крадіжки.

Інший обвинувачений ОСОБА_9 просив вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2019 року, змінити в частині правової кваліфікації його дій перекваліфікувавши їх із ч.3 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України та просив призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з такими доводами апеляційних скарг обох обвинувачених, колегія суддів з ними погодитись не може з наступних на те підстав.

Так, допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 пояснював, що свою провину визнає частково та зазначав, що в кінці червня-липня приблизно о 14 годині вони з ОСОБА_13 приїхали на попутньому транспорті до військової частини набити цегли, яку йому замовив один чоловік у кількості 500-1000 штук, взявши з собою сокиру для її чистки та поклавши її у сумку. Про це місце йому розповів товариш, воно знаходилось на відстані 30 км від м. Кролевець. Коли приїхали туди, то почали з ОСОБА_13 почергово чистити і складати цеглу, працювали там 3-4 години і начистили приблизно 300-400 цеглин, після чого він захотів в туалет і пішов за будову, в якій чистили цеглу, де і знайшов пилку-дворучку без однієї ручки, а на іншій стороні траси побачив завалені дерева. У зв`язку з тим, що цеглу бити не виходило і взагалі набридло, він вирішив з повалених дерев напиляти стовпчиків додому на паркан. Потім він повернувся назад по ОСОБА_13 та попросив його допомогти це зробити, на що ОСОБА_13 спочатку відмовився, а потім погодився, почувши від нього, що все буде гаразд, що він домовився. Потім вони взяли сокиру, пилку та пішли до дерев, розмітили їх, одне дерево приблизно діаметром 20-25 см розпиляли відрізками по 2 м, і ще намітили 3 дерева. Згодом він побачив, що з траси йде якийсь чоловік, ховаючись за деревами, і сказав ОСОБА_13 тікати, але коли вони тікали, їх спіймали на полі неподалік від місця, де вони розпилювали дерева. Також додав, що там лежало біля 10 дерев, він не знав про те, що необхідно мати документи для того, щоб їх пиляти, що дерева вже були повалені і напиляти - це не значить украсти.

Обвинувачений ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснював, що свою провину не визнає та зазначав, що ОСОБА_12 , якого він знає біля півтора-два роки, запропонував йому зранку допомогти набити цегли, пообіцявши щось дати за це, на що він погодився. Вони взяли сокиру, їжу і близько 11 години поїхали на попутному транспорті, потім ОСОБА_12 зупинив автомобіль, вони вийшли і далі пішли пішки. Вони набили приблизно 150-200 цеглин, потім ОСОБА_12 пішов в туалет, а повернувся з іншої сторони будівлі вже з пилкою з однією ручкою, після чого почистив цегли ще хвилин 10 та сказав, що піде походить. Коли повернувся, то попросив його допомогти заготовити стовпчики із дерев, які знайшов поваленими у лісі, сказав, що з лісником домовився, але ніяких документів на це не показував. Вони йшли до знайденого ОСОБА_12 місця хвилин 15-20, зайшли в ліс, де лежало приблизно 8 дерев з гілками у кучі, розмітили їх пилкою по 2 м, відрізали 4 стовпчики, а збирались 10-11. Згодом ОСОБА_12 побачив чоловіка і сказав тікати. Тікали вони до поля, коли він тікав, то розумів, що це крадіжка. Також додав, що цегла не чистилась і це спонукало піти до дерев, але, гадаючи, що є дозвіл лісника за крадіжку це не вважав.

Допитаний судом першої інстанції представник потерпілого ОСОБА_14 зазначав суду, що 11.06.2018 року після обіду йому зателефонували і сказали, що виявили 7 повалених дерев. Встановили фотопастку, яка спрацювала. Виїхали і побачили двох чоловіків, які пиляли дерева, після чого викликали міліцію.

Також, суд першої інстанції вислухав свідка ОСОБА_15 , який пояснював, що працює в Глухівському лісовому господарстві. З майстром лісу ОСОБА_16 робили обхід, побачили двох чоловіків, які розпилювали лежачі дерева, а потім викликали міліцію.

Свідок ОСОБА_11 , пояснював суду, що вони з ОСОБА_17 робили обхід, побачили двох чоловіків та викликали наряд міліції. Обвинувачені ОСОБА_12 і ОСОБА_13 сиділи і розкрижовували повалені дерева двохручкою. До них було метрів 30, а коли вони їх побачили, то почали тікати. Деревина вже була повалена.

Також судом першої інстанції досліджено і ряд письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, зокрема:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, де зазначено, що відповідні відомості внесені до ЄРДР, а саме: 11.06.2018 року працівниками Глухівського ВП ГУНП в Сумській області на території Глухівського Держлісгоспу Шевченківської сільської ради Глухівського району, квартал 72 виділ 1, було виявлено громадян ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які намагались скоїти крадіжку лісоматеріалу шляхом розпилювання колод дерев породи „дуб, але злочин було не доведено до кінця з причин затримання вказаних осіб на місці події (т. 1, а.с. 154);

- протоколи проведення слідчого експерименту від 24.07.2018 року та відеозаписи на CD-R диску з участю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , згідно яких обвинувачені показали місце, спосіб вчинення злочину (т. 1, а.с. 155-159);

- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2018 року, згідно яких свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_11 із чотирьох представлених їм на впізнання осіб, вказали на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 161-172);

- план лісонасаджень Землянківського лісництва ДП „Глухівський лісгосп Сумської області та схему розміщень лісових урочищ (т. 1, а.с. 173-175);

- висновок експерта № 19/119/11-1/2263е від 05.07.2018 року, згідно якого ринкова вартість 11 колод дерева породи дуб, які намагались викрасти громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з території ДП „Глухівський лісгосп, станом на 11.06.2018 року могла складати 3999,17 грн (т. 1, а.с.177-181);

- протокол огляду предметів та фототаблиці до нього від 12.06.2018 року, згідно якого було проведено огляд сокири з дерев`яною ручкою довжиною 50 см, дворучної пилки з довжиною металічного полотна 1 м, з однієї частини містить дерев`яну ручку довжиною 21 см, з іншої сторони ручка відсутня, трьох колод з дерева породи «дуб пиловник» і двох спиляних дерев породи «дуб пиловник», виявлених і вилучених в ході огляду місця події 12.06.2019 року кварталу 72 виділ 1 ДП „Глухівський лісгосп (а.с. 183-185 );

- протокол огляду місця події та фототаблиці до нього від 11.06.2018 року, згідно якого проведеним оглядом виявлено пні спиляних дерев породи „дуб звичайний, сокиру та пилку-дворучку, поруч з яким також виявлені розпиляні колоди дерева породи „дуб загальною довжиною по 2 м кожна, дві колоди товщиною 24 см, 1 колода товщиною 28 см та 2 дерева породи „дуб, на якому на відстані 2 м виявлено помітки у вигляді спилів (а.с.187-194).

Вказані докази ні обвинуваченими, ні захисником в суді першої інстанції не оскаржувалась, з приводу їх достовірності та допустимості, порушень норм КПК України, які відповідно до ст. ст. 86, 87 КПК України тягнуть за собою недопустимість зазначених доказів, судом першої інстанції також не встановлено.

Крім цього, письмові докази узгоджуються між собою, а показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_11 є об`єктивними доказами, і підстав для сумнівів в неупередженості свідків судом не встановлено.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду та вважає, що оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України повністю доведена.

В обґрунтування такого висновку суд першої інстанції слушно зауважив на тому, що із пояснень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , наданих в судовому засіданні, слідчих експериментів, проведених 24.07.2018 року за участі обох обвинувачених вбачається, що з моменту, коли ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_10 пиляти повалені дуби, останній цілком розумів протиправність цього діяння, оскільки відмовлявся, посилаючись на незаконність. ОСОБА_10 надав свою згоду лише після того, як ОСОБА_9 повідомив про домовленість із лісником щодо дозволу напиляти десять кілків із поваленого дубу. Даючи таку згоду та не намагаючись перевірити відповідну дозвільну документацію, обвинувачений ОСОБА_10 розумів протиправність спільних дій із ОСОБА_9 , направлених саме на крадіжку деревини. Тому, критичне ставлення суду першої інстанці до таких пояснень обвинувачених, є цілком правильним, оскільки пояснюється захисною позицією обвинувачених, направленою на уникнення від кримінальної відповідальності.

Жодних обґрунтованих доводів на спростування вказаних судом висновків ні обвинувачений ОСОБА_10 ні обвинувачений ОСОБА_9 апеляційному суду не навели.

Обвинувачені просили колегію суддів повторно допитати їх та свідка ОСОБА_11 , між тим, жодних обґрунтувань тому, що саме можуть повідомити апеляційному суду вказані особи не вказали.

Як вбачається з матеріалів справи обвинувачені та свідок ОСОБА_11 судом першої інстанції допитувались, тому з урахуванням положень ч. 3 ст. 404 КПК України, в задоволенні такого клопотання обвинувачених колегія суддів вважає за необхідне відмовити.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що інкриміноване обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 діяння повністю доведене і його слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Щодо виду і міри признаного обвинуваченим судом першої інстанції покарання, то тут колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Особам, які вчинили злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, через які злочин не було доведено до кінця; його особу раніше судимий, повторно вчинив злочин проти власності, маючи не зняту та непогашену судимість, не має офіційного постійного місця роботи; стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у зв`язку із чим правильно вважав за можливе призначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту, що, на переконання колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Міру покарання призначеного ОСОБА_10 ніхто не оскаржував.

Щодо покарання призначеного ОСОБА_9 , з якою не погоджувався останній і просив, з урахуванням перекваліфікації його дій із ч.3 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то тут колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, оскільки перекваліфікації дій обвинуваченого в ході апеляційного розгляду справи не відбулося, а обґрунтованих підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання за ч.3 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України, останній не навів.

З матеріалів справи вбачається, що призначаючи ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував пом`якшуючу покарання обставину - активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, через які злочин не було доведено до кінця, його особу який в порядку ст. 89 КК України не судимий, нейтрально характеризується за місцем проживання, не має офіційного постійного місця роботи, його стан здоров`я, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, досудову доповідь начальника Глухівського центру з питань пробації, який вважає, що виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства може становити дуже високу небезпеку для суспільства, у зв`язку із чим суд першої дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що обвинуваченому за можливе призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи викладене підстав для задоволення вимог апеляційних скарг обвинувачених колегією суддів не встановлено, а тому вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2019 року, слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2019 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4