Справа № 154/2774/22
Провадження № 1-кп/156/62/22
ВИРОК
Іменем України
08 грудня 2022 року смт Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 від 12 серпня 2022 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працевлаштованого, зареєстрованого та мешканця: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи власником мисливської гладкоствольної зброї та відповідного дозволу на її носіння та зберігання, законно придбав та зберігав за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , двокомпонентну сумішеву вибухову речовину на основі двох видів одноосновного нітроцелюлозного пороху масою 16,10 грама та вибухову речовину - одноосновний нітроцелюлозний порох вагою 190,2 грама.
14 лютого 2011 року ОСОБА_4 у визначеному законом порядку переоформив належну йому мисливську гладкоствольну зброю та 19 лютого 2012 року, був позбавлений дозволу на носіння та зберігання вогнепальної зброї, про те не виконав вимог Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 та почав без передбаченого законом дозволу зберігати за місцем свого проживання вказану двокомпонентну сумішеву вибухову речовину на основі двох видів одноосновного нітроцелюлозного пороху масою 16,10 грама та вибухову речовину - одноосновний нітроцелюлозний порох вагою 190,2 грама.
12 серпня 2022 року в період часу з 07 год. 18 хв. по 08 год. 11 хв., в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено працівниками поліції вище вказану вибухову речовину.
Таким чином, ОСОБА_4 зберігав вибухові речовини без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю та розказав про обставини скоєного злочину так, як зазначено в обвинувальному акті. Так, ОСОБА_4 пояснив, що в минулому він був власником мисливської рушниці, яку згодом продав. Про наявність у нього залишків пороху він забув, а 12 серпня 2022 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем його проживання працівниками поліції було виявлено та вилучено вказану вибухову речовину.
Обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 263 КК України, винним визнав себе повністю та щиро розкаявся.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів у даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Суд, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Правові наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснено.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у тому, що він зберігав вибухові речовини без передбаченого законом дозволу, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, також положення ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не лише кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд також враховує характер та ступінь тяжкості скоєного (який віднесений кримінальним законом до категорії тяжких злочинів), особу обвинуваченого (має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, тимчасово не працює, розлучений, має троє дітей, на утриманні одну неповнолітню дитину віком 16 років, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, судимостей не має) та ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, щиросердному розкаянні та активному сприянні розкриттю злочину.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, суд вважає що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Особливої частини КК України та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Так, стягненню з ОСОБА_4 підлягають судові витрати за проведення вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/103-22/6892-ФХВР від 31.08.2022 року на суму 1 132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 копійок.
Із клопотанням про застосування запобіжного заходу сторона обвинувачення до суду не зверталась. Отже питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у провадженні: флеш-носій, на котрий здійснено запис обшуку, проведеного 12.08.2022 року залишити при матеріалах кримінального провадження; 2 метилові банки, в котрих знаходилась сипуча речовина, ззовні схожа на порох загальною масою в банці № 1- 16,10 гр. та в банці № 2 190,02 гр., які перебувають на зберіганні у камері схову Володимирського РВП знищити.
Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/103-22/6892-ФХВР від 31.08.2022 року в розмірі 1 132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1