22.03.2023 Єдиний унікальний № 375/472/21
провадження № 1-кп/371/51/23
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп/371/51/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження відомості про яке внесено 16 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 50000471 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Миронівського районного суду Київської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку із тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого заперечувала, свої заперечення мотивувала тим, що положенням абзацу 2 ч. 7 ст. 284 КПК України визначено повноваження суду щодо закриття кримінального провадження та правові підстави для ухвалення такого рішення на стадії судового провадження, зокрема: якщо обставини, передбачені п. п. 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 ч. 1 цієї статті виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому п.п. 2, 3 ч. 2 цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Вказана норма не містить серед таких підстав випадку, передбаченого п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, за якого після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

18.09.2018 Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» (далі - Закон України № 2548-VІІІ), який набрав чинності 04.11.2018.

За змістом вказаного Закону, до КПК України, серед інших, внесені такі зміни:

у статті 284 КПК України:

1)абз. 11 ч. 1 замінено двома абзацами такого змісту:

«9-1) існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав».

2)в абз. 2 ч. 4 та 7 цифри «10» замінено цифрами «9-1».

Аналіз відповідних законодавчих змін, внесених згідно із Законом України № 2548- VIII вказує на те, що:

1) у ч. 1 ст. 284 КПК України залишився лише один десятий пункт, який стосувався випадку закриття кримінального провадження з підстав закінчення після повідомлення особі про підозру строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 цього Кодексу;

2)з відсильної норми абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України виключено посилання на п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, тим самим з повноважень суду щодо закриття кримінального провадження під час судового провадження виключено випадок, коли після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України;

3)до змісту ч. 7 ст. 284 КПК внесені посилання на п. 9-1, який стосується випадку закриття кримінального провадження з підстав існування не скасованої постанови слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Після впровадження цих змін абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК, який визначає повноваження суду щодо закриття кримінального провадження та правові підстави для ухвалення такого рішення на стадії судового провадження, вже не містив серед таких підстав випадку, передбаченого п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, за якого після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України. Як і раніше,повноваженнями щодо закриття кримінального провадження, з наведеної підстави, був наділений виключно прокурор (ч. 4 ст. 284 КПК України).

Водночас законодавчі зміни, впроваджені Законом України № 2548-VІІІ, не торкнулися положень п. 2 ч. З ст. 314 КПК України, згідно з якими суд під час підготовчого судового засідання має право закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідні положення п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України включені до змісту цього Кодексу, згідно із Законом України №2213-VІІІ та надавали суду право закрити кримінальне провадження виключно у випадку, коли існувала нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження.

Разом з тим, після ухвалення Закону України № 2548-VІІІ та зміни нумерації пунктів у абз. 11 ч. 1 ст. 284 КПК України, виникла колізія двох правових норм, які запроваджувались різними нормативно-правовими актами, проте мають один предмет регулювання, а саме: між нормою абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, з якої Законом України № 2548-УІІІ виключено посилання на п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України і фактично виключено повноваження суду щодо закриття кримінального провадження з цієї підстави під час судового провадження, та між нормою п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, яка ухвалена згідно з Законом України № 2213-VIII та уповноважує суд під час підготовчого судового засідання закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу).

Вирішуючи питання щодо розв`язання вищенаведеної колізії, необхідно посилатись на рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 у справі № 18/183-97, відповідно до якого конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

На підставі цих посилань, необхідно зазначити, що ухвалення нового Закону України № 2548-VІІІ та як наслідок внесення змін до абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України спричинило автоматичне скасування положення п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, запровадженого згідно з Законом України № 2213-VІІ, в частині повноважень суду щодо закриття кримінального провадження під час підготовчого судового засідання на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таким чином сторона обвинувачення дійшла до наступних висновків, які просила врахувати при винесенні судом рішення:

1)з часу набрання чинності Законом України № 2548-VIII відбулось автоматичне скасування положень п. 2 ч. З ст. 314 КПК України в частині, яка передбачала повноваження суду щодо закриття кримінального провадження під час підготовчого судового засідання з підстав, визначених у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України;

2)з часу набрання чинності Законом України № 2147-VІІІ питання щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (у випадку, коли після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу) має вирішуватись на стадії досудового розслідування та виключно прокурором (ч. 4 ст. 284 КПК України).

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого антикорупційного суду від 17.10.2022 у справі № 707/1711/17 та від 08.06.2022 у справі № 991/613/22.

Потерпілий в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого заперечував, погодившись із доводами прокурора.

Заслухавши учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали судової справи, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

У відповідності до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Завданням кримінального провадження є не лише забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності, а і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Під час кримінального провадження суд та прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог цього Кодексу.

Словосполучення «зобов`язані неухильно додержуватися» означає, що прокурор та суд під час прийняття процесуальних рішень повинні чітко виконувати приписи процесуального закону, оскільки недотримання цих норм при вчиненні процесуальних дій та прийнятті процесуальних рішень створює наслідки їх недійсності.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктом 10 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Із аналізу змісту зазначених норм процесуального права, суд приходить до висновку, що в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у разі, якщо після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину закінчився двохмісячний строк досудового розслідування, за умови що його не було продовжено в порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, яке у відповідності до ч. 4 ст. 12 цього Кодексу є нетяжким злочином.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України є не тяжким злочином то у відповідності до пункту 4 ч. 3 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування із дня повідомлення ОСОБА_5 про підозру до закінчення досудового розслідування має становити два місяці.

У відповідності до норми ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

За буквальним відліком строку досудового розслідування, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його «закінчення», як це передбачено у ст. 219 КПК, яке не має точок дотику із «завершенням досудового розслідування» (постанова Верховного суду від 17 лютого 2021 року в справі №344/6630/17).

За темпоральним відліком строку досудового розслідування, період з моменту повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України та відкриття матеріалів провадження для ознайомлення у строки досудового розслідування не включається.

За цією методикою, обов`язковим елементом є не лише повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування а й про відкриття матеріалів провадження для ознайомлення.

При цьому ці два елементи поєднані сполучником «та», який передбачає необхідність поєднання всіх двох елементів (правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 23 січня 2018 року по справ №203/6039/15-ц, провадження №61-384св17).

У відповідності до ч. 5 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Отже за темпоральним відліком строку досудового розслідування, не включається в строк досудового розслідування лише час, який починається із повідомлення підозрюваного про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України 15 грудня 2020 року (а.с. 7, 84-89), а отже передбачений пунктом 4 ч. 3 ст. 219 КПК України двохмісячний строк досудового розслідування розпочався саме з цієї дати та мав сплинути 16 лютого 2021 року.

В матеріалах справи наявна копія постанови виконуючого обов`язки керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 від 15 лютого 2021 року, якою останній в порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України продовжив строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню до трьох місяців, а саме до 15 березня 2021 року (а.с. 90-94).

Таким чином, зважаючи на норми ст. 219 КПК України досудове розслідування даного кримінального провадження мало б закінчитися шляхом направлення обвинувального акту до суду не пізніше 15 березня 2021 року, проте із цього терміну необхідно виключити час, який тривав із моменту повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Як вбачається із копій повідомлень ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 про завершення досудового розслідування та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України (а.с. 97, 98), ці повідомлення складені прокурором 13 березня 2021 року, тобто за два календарні дні до завершення продовженого до трьох місяців строку досудового розслідування.

Із реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 ознайомились із матеріалами досудового розслідування 15 квітня 2021 року (а.с. 8).

Таким чином, період з 13 березня 2021 року по 15 квітня 2021 року не входить у строк досудового розслідування, як строк ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження, а тому останнім днем досудового розслідування було б 17 квітня 2021 року (+ 2 дні відновлення досудового розслідування), проте, із матеріалів справи вбачається, що постановою заступника начальника управління поліції-начальника слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області від 19 березня 2021 року (а.с.102-103) та постановою заступника начальника СВ Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області від 09 квітня 2021 року відновлювалося досудове розслідування кримінального провадження, а отже ці дні включаються в строк досудового розслідування.

За таких обставин суд приходить до висновку, що останнім днем продовженого до трьох місяців строку досудового розслідування даного кримінального провадження було саме 15 квітня 2021 року, і саме в цей день обвинувальний акт із реєстром матеріалів досудового розслідування мав надійти до суду.

Із супровідного листа Білоцерківської окружної прокуратури від 16 квітня 2021 року №50/2-571 вих-21 вбачається, що обвинувальний акт із реєстром матеріалів досудового розслідування надійшов до Рокитнянського районного суду Київської області лише 21 квітня 2021 року, на що вказує штам суду (а.с. 15).

Сам обвинувальний акт має бути переданий до суду у межах строку досудового розслідування після завершення ознайомлення з матеріалами у строк, який залишився на день, коли було вчинено дію, визначену ч. 1 ст. 290 КПК України. Датою надходження акта в суд є вхідна дата до суду, а не вихідна дата з прокуратури і не дата складання чи затвердження акту. Тобто моментом звернення до суду з обвинувальним актом є саме дата його надходження, а не дата, вказана у супровідному листі (ухвали Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №676/6116/18, від 26 травня 2020 року в справі №712/6375/18 та постанова Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі №556/1381/18).

За таких обставин суд приходить до висновку, що Білоцерківська окружна прокуратура звернулася до суду з обвинувальним актом після закінчення (період пропуску становить 6 календарних днів) продовженого в порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України трьохмісячного строку досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, що у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 284 та пункту 2 ч. 3 ст. 314 КПК України породжує обов`язок суду закрити кримінальне провадження.

Під час прийняття рішення по справі суд відхиляє доводи прокурора щодо відсутності в суду права приймати рішення про закриття кримінального провадження з підстави передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки положення абзацу 2 ч. 7 ст. 284 КПК України стосуються судового розгляду а не підготовчого провадження.

У підготовчому провадженні діє норма пункту 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, яка є спеціальною та визначає повноваження суду щодо рішень, які він може ухвалити на цій стадії кримінального провадження.

З цих підстав суд також відхиляє доводи прокурора щодо існування колізії між нормами абзацу 2 ч. 7 ст. 284 КПК України та пункту 2 ч. 3 ст. 314 КПК України. Ці норми не утворюють колізію, оскільки визначають повноваження суду на різних стадія кримінального процесу.

Суд також відхиляє доводи прокурора, що у випадку закриття кримінального провадження буде порушено право потерпілого на відшкодування завданої йому шкоди, оскільки закриття кримінального провадження із підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України є обставино, яка не реабілітує дії ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_6 , і останній не позбавлений можливості звернутися по захист своїх порушених прав та інтересів у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 284, 314, 371, 372, 477 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

1.Клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження задовольнити.

2.Кримінальне провадження відомості про яке внесено 16 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 50000471 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України закрити у зв`язку із тим, що після повідомлення ОСОБА_5 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

3.Позовну заяву потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування ОСОБА_5 шкоди завданої у наслідок вчинення кримінального правопорушення повернути позивачу.

4.Роз`яснити потерпілому ОСОБА_6 його право звернення до суду із позовом про відшкодування ОСОБА_5 шкоди завданої у наслідок вчинення кримінального правопорушення в порядку цивільного судочинства.

5.Копію ухвали негайно після її проголошення вручити учасникам судового провадження.

6.Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1