Справа № 947/9127/23
Провадження № 1-кс/947/4001/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , законного представника підозрюваного - ОСОБА_6 , представника територіального відділу по справах дітей ОМР у Київському районі - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000407 від 17.03.2023 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, учня 11 класу Прогресівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, виник спільний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, для реалізації якого, 16 березня 2023 року вони прибули до торгового центру «Сіті Центр», що розташований за адресою: м. Одеса, просп. Небесної сотні 2.

Так, 16 березня 2023 ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , перебуваючи у торгівельній залі магазину «Cropp» ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», який розташований в торговому центрі «Сіті Центр» за адресою: м. Одеса, просп. Небесної сотні 2, керуючись спільним злочинним умислом, що направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку веденого у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ , таємно викрали майно магазину «Cropp», а саме: сукню жіночу зеленого кольору (артикул 1315S-76x) вартістю 559 гривень, сукню жіночу чорного кольору з принтом (артикул 1329S-99x) вартістю 527 гривень, блузу жіночу рожевого кольору (артикул 8464U-42X) вартістю 287 гривень, кросівки жіночі білого кольору з метеликами блакитного кольору (артикул 1028T-50x) вартістю 879 гривень, гаманець чоловічий чорного кольору із принтом (артикул 1077S-99m) вартістю 367 гривень, шляхом збирання з торгівельних полиць та стійок, складанням у власні рюкзаки у приміщенні примірочної кімнати.

Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , з викраденим майном, не пред`явивши його касиру та не розрахувавшись за нього вийшли з магазину «Cropp», та з місця скоєння кримінального правопорушення залишились направившись далі по ТЦ «Сіті Центр».

Таким чином, спричинили матеріальну шкоду ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» на загальну суму 2619 гривень.

За вищевикладених обставин, 29.03.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та враховуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні:

- прокурор вимоги поданого клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити;

- захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на вік підозрюваного, його соціальні зв`язки, крім того зазначила, що батько підзахисного готовий компенсувати завдану шкоду. У зв`язку із чим, просила відмовити у задоволенні клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання;

- представник територіального відділу по справах дітей ОМР у Київському районі підтримала думку захисника у повному обсязі;

- законний представник підозрюваної - ОСОБА_6 підтримав думку захисника у повному обсязі, просив обрати його сину особисте зобов`язання, зможе належним чином забезпечити виконання обов`язків сином, та не вчинення в подальшому кримінальних правопорушень.

- підозрюваний з підозрою погоджується та визнає свою вину, щиро кається та просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, заслухавши думку учасників судового засідання, приймаючи до уваги надані стороною захисту матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29.03.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: протоколом прийняття заяви від 16.03.2023 від ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом огляду місця події від 16.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом огляду відеозаписів, з камер відеоспостереження, розташованих у магазині «Cropp»; заявою від ОСОБА_4 .

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У клопотанні про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з огляду на суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, матеріальну шкоду, завдану внаслідок його ймовірного вчинення, а також тяжкість покарання, яке загрожує останньому у випадку подальшого визнання його винним у вчиненні такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Проте, аналізуючи вказаний ризик також в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Розглядаючи ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 в контексті практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя звертає увагу на встановлені в судовому засіданні характеризуючі дані підозрюваного, відповідно до яких він визначається сумлінною поведінкою вдома та за місцем навчання, також слід зауважити, що останній визнає свою провину та щиро кається, відповідно до чого слідчий суддя приходить до висновку, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є мінімальним.

Водночас, посилання сторони обвинувачення на те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, є необґрунтованим з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів клопотання, 16.03.2023 року ОСОБА_4 надав пояснення щодо обставин ймовірного вчинення кримінального правопорушення та 17.03.2023 року останнім до ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області подано заяву про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення. Викладені обставини фактично нівелюють існування ризику у вигляді можливого впливу на свідків з метою спотворення їхніх показів на користь підозрюваного та у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, уникнути відповідальності, яка передбачена санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки підозрюваний в судовому засіданні провину визнав, щиро каявся та до повідомлення останньому про підозру дорбровільно звернувся із заявою про визнання вини, крім того, слідчий суддя звертає увагу, що стороною обвинувачення не надано жодних належних доказів щодо того, що підозрюваний з моменту можливого вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вчиняв будь-які спроби/дії з метою незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що посилання сторонни обвинувачення на існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними.

Також, сторона обвинувачення, попри встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді особистого зобов`язання.

Беручи до уваги обставини ймовірного вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також вік та характеризуючі дані підозрюваного, відповідно до яких останній: раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується вдома, що вказує на наявність міцних соціальних зв`язків у нього та про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи позитивні характеризуючі дані підозрюваного ОСОБА_4 та встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, які є мінімальними.

Керуючись, ст. ст. 177, 178, 179, 194, 309, 374, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000407 від 17.03.2023 року, відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 29.05.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, а саме:

1.прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою;

2.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3.не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1