Справа №295/2685/23
УХВАЛА

Іменем України

10.03.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участі слідчих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника власника (володільця) майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши внесене слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001716, зареєстрованого 05.09.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, та погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся із указаним клопотанням, в якому послався на надходження до Житомирського РУП рапорту з приводу того, що на території міста Житомир громадянин ОСОБА_7 здійснює збут наркотичних речовин.

За даним фактом слідчим слідчого відділу Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області 05.09.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №0001716 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

За змістом клопотання, 06.03.2023 в період часу з 18 год. 54 хв. по 19 год. 52 хв. в ході проведення обшуку в автомобілі торгівельної марки та моделі «VOLKSWAGEN PASSAT», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки та моделі «iPhone 13 pro max» в корпусі сірого кольору та банківську картку «ПриватБанку» НОМЕР_2 , котрі були упаковані до спецпакету НПУ №PSP1173506, який опечатано згідно правил пакування речових доказів, зіп-пакет із порошкоподібною речовиною, який поміщено до паперового конверту НПУ та опечатано згідно правил пакування речових доказів, а також змив із зіп-пакету на ватному дерев`яному аплікаторі, який було поміщено до паперового конверту НПУ та опечатано згідно правил пакування речових доказів.

Посилаючись на положення ст.ст. 98, 170 КПК України, завдання арешту майна, слідчий за погодженням із прокурором просить з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , мобільний телефон «iPhone 13 pro max» в корпусі сірого кольору, банківську картку «ПриватБанку» НОМЕР_2 , зіп-пакет із порошкоподібною речовиною та змив із зіп-пакету на ватному дерев`яному аплікаторі.

Слідчі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити. Зазначили, що транспортний засіб перебував у користуванні ОСОБА_8 , використовувався для зберігання і перевезення наркотичних засобів та саме в указаному автомобілі був виявлений зіп-пакет із порошкоподібною речовиною. По мобільному телефону ОСОБА_8 здійснював дзвінки, особливо у месенджері Ватсап, з особами, які займалися збутом наркотиків, та слідство планує направити телефон на комп`ютерно-технічну експертизу з метою підтвердження спілкування ОСОБА_8 з іншими фігурантами провадження. Слідчий ОСОБА_4 додав, що 07.03.2023 року відбулась перекваліфікація кримінального правопорушення після отримання висновку експерта.

Представник власника (володільця) майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні акцентував увагу на відмові прокурора погодити повідомлення про підозру ОСОБА_8 та відсутність будь-якого процесуального статусу в останнього у кримінальному провадженні на час розгляду клопотання. На переконання адвоката, немає підстав для накладення арешту на телефон та автомобіль, транспортний засіб належить іншій особі, не може бути конфіскований та не підлягає спецконфіскації. Щодо накладення арешту на банківську картку, зіп-пакет і змив не заперечує.

Заслухавши пояснення слідчих, представника власника (володільця) майна, вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як вбачається із витягу з ЄРДР, в рамках кримінального провадження №0001716 Житомирським РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за фактом незаконного збуту наркотичних засобів громадянином ОСОБА_7 , із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, а також за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів (психотропних речовин або їх аналогів) гр. ОСОБА_9 , із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України.

Постановою слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 06.03.2023 року автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , мобільний телефон «iPhone 13 pro max» в корпусі сірого кольору, банківську картку «ПриватБанку» НОМЕР_2 , зіп-пакет із порошкоподібною речовиною, змив із зіп-пакету на ватному дерев`яному аплікаторі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001716 від 05.09.2022.

07.03.2023 року прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 винесено постанову про звільнення затриманого ОСОБА_8 як незаконно затриманого. В обґрунтування вказаної постанови прокурор послався на встановлення в ході вивчення матеріалів кримінального провадження №0001716 від 05.09.2022, що відсутні достатні дані, які б вказували на причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, а відтак відсутні будь-які передбачені законом підстави для затримання останнього у порядку ст. 208 КПК України, тобто останнє є незаконним.

Відповідно до положень ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, котра може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а також правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не було доведено, що вилучені автомобіль та мобільний телефон відповідають критеріям речового доказу, наведених у статті 98 КПК України.

З даного приводу слідчий суддя враховує постанову прокурора від 07.03.2023 року про відмову у повідомленні про підозру ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001716 від 05.09.2022 за ч. 2 ст. 307 КК України, де прокурор послався на відсутність належних і допустимих доказів, які б свідчили про факт збуту наркотичних речовин ОСОБА_8 .

Крім цього, відповідаючи на запитання слідчого судді під час розгляду клопотання слідчий повідомив, що стороною обвинувачення не вдалось встановити IMEI вилученого у ОСОБА_8 телефону «iPhone 13 pro max». Відтак достеменно наразі неможливо стверджувати про його співпадіння з IMEI телефону, який фігурував під час НСРД. Також на даному етапі розслідування слідство не планує проводити із автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , жодних слідчих (процесуальних) дій.

У свою чергу, зважаючи на встановлені в ході розгляду клопотання обставини, завдання та мету арешту майна, озвучену в ході судового розгляду позицію учасників провадження, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання в частині накладення арешту на банківську картку АТ «КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору та змив із зіп-пакету на ватному дерев`яному аплікаторі підлягають задоволенню.

Частиною третьою статті 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені в ході проведення обшуку 06.03.2023 року банківську картку АТ «КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору та змив із зіп-пакету на ватному дерев`яному аплікаторі.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1