Справа №705/147/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,

представника установи виконання покарання ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, в якому просив суд застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити умовно-достроково від відбування покарання. Клопотання мотивував тим, що 01.12.2022 адміністрація ДУ «Старобабанівська ВК-92» позитивно прийняла рішення, що він за період часу перебування в їх установі характеризується позитивно, заперечень по його поведінці не має. З працівниками установи він ніколи не мав конфлікту та своєю поведінкою та старанністю довів, що став на шлях виправлення та довів своєю працею, чесністю та сумлінністю поставлених та покладених на нього обов`язків, які без нарікань та примусу завжди виконував. Але адміністрація установи відмовила в застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення, мотивуючи це тим, що він є громадянином РФ, але ці сумніви та мотивації є безпідставними, так як він проживає в Державі Україна з 2012 року, і ці питання Адміністрація немає права взагалі порушувати, так як це не є підставою та мотивацією відмови в умовно-достроковому звільненні. Крім того, вони не спромоглися завчасно запропонувати йому змінити громадянство та допомогти в отриманні документів, що призвело до перешкоди його умовно-дострокового звільнення. Просив суд віднестися до цього прикрого випадку та вирішити усі питання та непорозуміння. Крім того, вказав, що він немає жодного відношення до агресії та військових дій та навіть не служив, має бажання отримати громадянство України та надалі проживати в Україні.

Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив суд його задовольнити. Зазначив, що під час відбування покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» він працевлаштований, до поставлених обов`язків відноситься сумлінно, за що 1 раз заохочувався, стягнень не має. Вказав, що був змушений підписати угоду про визнання винуватості, на підставі якої було винесено вирок Соснівським районним судом м. Черкаси від 26.09.2018, оскільки підлягав депортації. При цьому він не винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки зазначені у вироці наркотичні засоби йому підкинули. Тобто вину він не визнає, але підтверджує добровільне підписання угоди про визнання винуватості.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 у судовому засіданні при розгляді клопотання засудженого поклався на думку суду.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 . Зазначив, що ОСОБА_3 раніше судимий. За місцем відбування покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» характеризується посередньо, у скоєному злочині не розкаюється, вину не визнає. Таким чином, матеріали клопотання та особової справи не доводять, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, враховуючи думку представника адміністрації, засудженого та прокурора, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що саме по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно-корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленні до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 50 КК України покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до вимог п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»: оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, то суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Крім того, відповідно до п. 2 вказаної Постанови умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2018 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 17.09.2018 між прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 та визнано ОСОБА_3 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.03.2020 скасовано звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_3 для відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.09.2018.

При розгляді клопотання суд враховує особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, оскільки в судовому засіданні він зазначив, що вину не визнає, його поведінку під час відбування покарання, а саме посередні характеристики від 02.06.2022, 04.08.2022 та 01.12.2022, які міститься в матеріалах особової справи, в яких зокрема вказано, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» з 28.10.2021. За час відбування покарання характеризується посередньо. Виконував обов`язки днювального відділення № 6, за що має 1 заохочення, застосоване правами начальника установи. Не завжди виконує роботи із самообслуговування, не має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься взагалі без ініціативи. Не бере активну участь у суспільно-корисному житті відділення. Вдає, що розкаюється у скоєному злочині.

Суд не бере до уваги посилання засудженого у клопотанні про відмову адміністрації ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» в застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення з тих причин, що він є громадянином РФ, та їх бездіяльність щодо зміни ним громадянства та допомогти в отриманні документів, що призвело до перешкоди його умовно-дострокового звільнення, оскільки зазначене не підтверджено жодними доказами.

На думку суду, засуджений у вчиненні кримінального правопорушення не розкаюється та не довів зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню.

З огляду на зазначене, посилання в судовому засіданні засудженого на те, що він виправився, з урахуванням положень ст. 81 КК України, не дають можливості дійти висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою довів своє виправлення, зокрема, що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду. У зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим - протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1