Номер провадження: 11-сс/813/1644/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 02 листопада 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000112 від 08 лютого 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307; ч.2 ст.307; ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 листопада 2022 року було частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , накладений арешт на речі та документи вилучені 27 жовтня 2022 року в ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: упаковку до набоїв, в якій знаходиться предмет зовні схожі на набої в кількості 24 штук; ноутбук чорного кольору марки «Асer», S/N: LXRHZOCOO5109014CC1601; банківську картку з написом «Оtpbank» та VALENTYNDEMTSUN з № НОМЕР_1 ; банківську картку з № НОМЕР_2 ; банківську картку № НОМЕР_3 ; банківську картку № НОМЕР_4 ; посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; студентський квиток виданий на ім`я ОСОБА_6 НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «Nokia» модель «112» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , зі вставленою сім-карткою «Лайфсел» № НОМЕР_8 ; металевий предмет циліндричної форми зовні схожий на пристрій «Гріндер» зі залишком речовини рослинного походження зеленого кольору; електронні ваги сірого кольору; 1 (один) прозорий зіп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору; 1 (один) прозорий зіп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані; 10 (десять) прозорих зіп-пакетів з речовиною рослинного походження зеленого кольору; 4 (чотири) прозорих зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору; 1 (один) прозорий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною світло-коричневого кольору.

В іншій частині клопотання, щодо накладення арешту на: паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_9 ; паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_10 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 № НОМЕР_11 , відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу в частині накладення арешту на посвідчення водія та студентський квиток НОМЕР_5 , виданих на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в цій частині.

Доводи апеляційної скарги обгрунтував тим, що даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 було допитано у якості свідка, жодного повідомлення про підозру йому не вручалось.

Необхдідність накладення арешту на посвідчення водія та студентського квитка на ім`я ОСОБА_6 слідчим у клопотанні та слідчим суддею в оскарженій ухвалі взагалі не мотивовані, зокрема не зазначено яке доказове значення вказані документи мають у даному кримінальному провадженні.

Представник вланика майна наголосив, що водійське посвідчення та студентський квиток не можуть мати доказового значення під час досудового розслідування кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307; ч.2 ст.307; ч.1 ст.263 КК України.

До початку судового засідання адвокат ОСОБА_7 подав заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі та без участі власника майна. Апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Процесуальний керівник прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 надіслав заяву, в якій також просив розглядати апеляційну скаргу без його участі, через зайнятість в інших судових засіданнях. При цьому прокурор зазначив про те, що доводи викладені в апеляційній скарзі безпідставні.

Відповідно до положень ч.1 ст.406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргувласника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 у письмовому провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000112 від 08 лютого 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307; ч.2 ст.307; ч.1 ст.263 КК України.

В клопотанні слідчого про арешт майна зазначено, що на території Одеської області діє група осіб, яка займається виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту, психотропних речовин або їх аналогів на території регіонів України та Одеської області.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що зазначена група осіб на території м. Одеси та Одеської області крім розповсюдження та збуту наркотичних засобів, займається розповсюдженням вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин.

Так, в ході проведення досудового розслідування, 27 жовтня 2022 старшим слідчим в ОВС слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , з метою збереження майна та речових доказів було проведено невідкладний обшук на підставі ч.3 ст.233 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 , а саме за місцем мешкання затриманого ОСОБА_12 , в ході якого виявлено та вилучено: упаковку до набоїв, в якій знаходиться предмет зовні схожі на набої в кількості 24 штук, яку упаковано до спеціального пакету № 7287310, ноутбук чорного кольору марки «Асer», S/N: LXRHZOCOO5109014CC1601, який упаковано до спеціального пакету № PSP 8103658, банківська картка з написом «Оtpbank» та VALENTYNDEMTSUN з№ НОМЕР_1 , банківська картка з № НОМЕР_2 , банківська картка № НОМЕР_3 , банківська картка № НОМЕР_4 , паспорт громадянина України виданий на ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_9 , паспорт громадянина України виданий на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_10 , посвідчення водія виданий на ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , студентський квиток виданий на ОСОБА_6 НОМЕР_5 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 № НОМЕР_11 , мобільний телефон марки «Nokia» модель «112» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , зі вставленою сім-карткою «Лайфсел» № НОМЕР_8 , які упаковано до спеціального пакету № PSP 8103672, металевий предмет циліндричної форми зовні схожий на пристрій «Гріндер» зі залишком речовини рослинного походження зеленого кольору, електронні ваги сірого кольору які упаковано до спеціального пакету № PSP 8103670, 1 (один) прозорий зіп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, 1 (один) прозорий зіп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, 10 (десять) прозорих зіп-пакетів з речовиною рослинного походження зеленого кольору, які упаковані до спеціального пакету № PSP 8103671, 4 (чотири) прозорих зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору, які упаковано до спеціального пакету № PSP 8103669, 1 (один) прозорий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною світло-коричневого кольору, який упаковано до спеціального пакету № PSP 8103670.

У клопотанні про арешт майна слідчий зазначив, що вилучене в ході обшуку майно має важливе доказове значення для досудового розслідування, і 28 жовтня 2022 року слідчий виніс постанову про визнання їх речовими доказами.

Метою арешту майна слідчий вказав збереження речових доказів, оскільки вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню, а їх арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати, псувати, або знищити майно.

Слідчий суддя погодився з такою позицією слідчого та оскаржуваною ухвалою задовольнив клопотання про арешт майна з метою забезпечення заходів кримінального провадження, для запобігання зникнення, пошкодження або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню

Апеляційний суд визнає такий висновок слідчого судді частково необґрунтованим.

Так, згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 зазначеної норми права метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що посвідчення водія та студентський квиток НОМЕР_5 , виданих на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не можуть бути речовими доказоми у кримінальному провадженні №0000112, оскільки не є предметами, засобами або знаряддями вчинення злочинів, а також не можуть містити на собі сліди злочинів, передбачених ч.1 ст.307; ч.2 ст.307; ч.1 ст.263 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів та незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами

Крім того власник арештованих документів ОСОБА_6 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000112, повідомлення про підозру йому оголошено не було.

Більш того апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя прийнявши рішення про накладення арешту на водійське посвідчення, в порушення п.6) ч.2 ст.173 КПК України не врахував наслідки арешту майна для ОСОБА_6 , який на теперішній час безпідставно позбавлений можливості користуватись своїм правом керувати транспотними засобами.

Слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна не надав належної оцінки встановленим апеляційним судом обставинам, чим допустив неповноту судового розгляду, що, в свою чергу, призвело до невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

Формальне посилання на положення ст.98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.

В кожному випадку слідчий, прокурор мають зазначити, яким конкретно критеріям відповідає майно, щодо якого заявлено клопотання про накладення арешту: чи воно являлося предметом, знаряддям вчинення злочину, чи воно зберегло на собі його сліди, тощо з наведенням відповідних обґрунтувань такого твердження.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що вилученіпосвідчення водія та студентський квиток НОМЕР_5 , виданих на ім`я ОСОБА_6 , не мають будь-якого доказового значення для даного кримінального провадження, не є речовими доказами у ньому, оскільки не можуть підтверджувати або спростовувати будь-які обставини кримінальних правопорушень, зареєстрованих за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.307; ч.2 ст.307; ч.1 ст.263 КК України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Також варто звернути увагу і на позицію Європейського суду з прав людини, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України». В даному рішенні Суд наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Пунктом 2) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до пунктів 1) та 2) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

За таких обставин апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , а тому оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині накладення арешту на накладення арешту на посвідчення водія та студентського квитка НОМЕР_5 , виданих на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого в цій частині, а вилучене документи слід повернути власнику.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 02 листопада 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000112 від 08 лютого 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307; ч.2 ст.307; ч.1 ст.263 КК України скасувати в частині накладення арешту на посвідчення водія та студентський квиток НОМЕР_5 , виданих на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 в частині накладення арешту на на посвідчення водія та студентський квиток НОМЕР_5 , виданих на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині оскаржену ухвали залишити без змін.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000112 від 08 лютого 2022 року повернути вилучені посвідчення водія та студентський квиток НОМЕР_5 власнику ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4