Справа № 534/574/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 18 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 197-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про повернення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні прокурору.

Так, в обгрунтування свого клопотання захисник вказала, що формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які відповідно до статті 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія кримінального правопорушення (час, місце та спосіб), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Однак, як на думку захисника, у обвинувальному акті не конкретизовано формулювання обвинувачення, зокрема, з аналізу викладення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, суд позбавлений можливості дійти до беззаперечного висновку та встановити належну особу, яка є потерпілою в рамках даного кримінального провадження.

Окрім того, по суті у обвинуваченні не розкрито і не відображено суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України. Так, обов`язковою факультативною ознакою об`єкта злочину, передбаченого ст. 197-1 КК України, є предмет злочину, а саме, земельна ділянка, індивідуальні ознаки якої (власник земельної ділянки та її точна адреса, кадастровий номер) є обов`язковими для її індивідуалізації. Проте, як на думку захисника, зі змісту обвинувального акта, вказані вище ознаки об`єкту злочину не зазначені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 1-179/11.

Також, у своєму клопотанні захисник посилалась на правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені зокрема у рішеннях у справах «Абрамян проти Росії», «Камінські проти Австрії», «Пелісьє та Сассі проти Франції», які стосуються конкретизації пред`явленого особі обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника щодо повернення обвинувального акта прокурору.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника та вказав, що обвинувальний акт цілком відповідає вимогам статті 291 КПК України, у тому числі щодо формулювання обвинувачення. Щодо індивідуальних ознак земельної ділянки, яка була предметом інкримінованого злочину, то в обвинувальному акті вказано, що земельна ділянка віднесена до прибережної захисної смуги на відстані 50 м і ближче до урізу води, площею 0, 0688 га (з них 0, 0158 га відноситься до земел природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Лісові озера», яка розташована між належною ОСОБА_4 земельною ділянкою та водним об`єктом, який утворився в старому руслі річки Псел, заповнений водою, має гідравлічний зв`язок з іншими водоймами та цією річкою і такі ознаки дозволяють індивідуалізувати земельну ділянку.

Вважає, що наявні підстави для призначення судового розгляду по суті даного кримінального провадження.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту. До обвинувального акту додаються реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

В пункті 2 постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 зазначено таке: «При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.»

Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.

Згідно статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

Предметом інкримінованого ОСОБА_4 злочину, є земельна ділянка як об`єкт права власності. Кваліфікуючою ознакою складу злочину, передбаченого статтею 197-1 КК України є самовільне зайняття земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, конкретного опису предмета злочину земельної ділянки, що позбавляє можливості конкретно визначити та індивідуалізувати її, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження викладені поверхово, з наявністю абстрактних формулювань, а обставини, що характеризують предмет злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, викладені не конкретно, не повно, оскільки щодо земельної ділянки, яка є предметом інкримінованого злочину в обвинувальному акті вказані лише дані про її приналежність до особливо цінних земель та розташування в санітарно-захисній зоні, однак індивідуалізувати таку земельну ділянку щодо її меж, кадастрового номеру точного місця розташування тощо, з обвинувального акта неможливо.

Таким чином, зміст формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст.197-1 КК України, в направленому на адресу суду обвинувальному акті, не розкритий, що є на думку суду, неконкретним обвинуваченням і порушенням права на захист обвинуваченого і встановлена судом невідповідність обвинувального акту вимогам КПК є суттєвою та такою, що унеможливлює призначити вказане кримінальне провадження до судового розгляду.

Крім того, згідно зі ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з чим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Як вбачається з обвинувального акта у даному кримінальному провадженні потерпілим зазначено Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

27 січня 2023 року на адресу Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшов лист від Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області за вих. № 03-22 від 12 січня 2023 року, згідно якого унаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка є комунальною власністю міської територіальної громади, заподіяно шкоду Горішньоплавнівській міській раді, при цьому виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради не проходить по справі як потерпіла особа.

Отже, органом досудового розслідування за відсутністю підстав, передбаченихст.55 КПК України, залучено Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області як потерпілого, оскільки зазначена юридична особа не є потерпілою від даного кримінального правопорушення.

Відсутність потерпілого в контексті ст. 197-1 КК України, виключає процесуальну можливість призначення та подальший розгляд справи по суті.

За таких обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 18 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 16 лютого 2023 року о 13.0 годині.

СуддяОСОБА_1