Справа № 541/143/23
№ провадження 1-кп/541/78/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000369 від 01.12.2022 року за обвинуваченнямОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дібрівка Миргородського району, Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, холостого, утриманців не маючого, на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2022 року близько 07 год. 40 хв. у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , під час спільного перебування у приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт в наслідок якого у останнього виник раптовий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , яка на той час вийшла із приміщення квартири на подвір`я.

У подальшому, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 наздогнав останню поряд із будинком, що за адресою: АДРЕСА_2 , де стоячи позаду ОСОБА_6 , діючи умисно, наніс їй один удар кистю правої руки зжатою в кулак у ділянку правого ока, чим довів свій протиправний умисел до кінця.

В результаті нанесеного ОСОБА_4 удару потерпілій ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичного експерта №4 від 20.12.2022, спричинено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома, що розташована у пара орбітальній частині справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , свою вину визнав. Суду пояснив, що ОСОБА_6 неодноразово іноді залишалася на два три дні у його будинку. 26.11.2022 р. ОСОБА_6 знову прийшла до нього і , з його дозволу, залишилася на декілька днів. 30.11.2022 р., вранці, між ним та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого він запропонував ОСОБА_6 звільнити його будинок. Виходячи з будинку , ОСОБА_6 закрила двері внаслідок чого розбилося скло у вікні. Він наздогнав ОСОБА_6 поряд з будинком і наніс один удар рукою в обличчя ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується сукупністю доказів, зібраних під час досудового розслідування, дійсність та достовірність яких жодною із сторін не оспорюється, зокрема дослідженими у судовому засіданні:

- витягом з ЄРДР від 01.12.2022;

- заявою ОСОБА_6 від 30.11.2022;

- висновком експерта №4 від 15.12.2022 згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; « в правій пара орбітальній ділянці підшкірна гематома», які могли утворитися ,також, і від одноразової точки прикладання сили тупого твердого предмету, яким ,також міг бути удар рукою, зжатою в кулак в дану анатомічну ділянку , які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

- висновком експерта №10 від 21.12.2022 про характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.12.2022 за участю ОСОБА_4 ;

- довідкою КНП «Миргородська ЛІЛ» про те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 8 від 10.01.2023 якою встановлено, що ОСОБА_4 повною міро усвідомлював свої дії та керував ними в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, застосування засобів медичного характеру не потребує.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по справі, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України , доведена поза розумним сумнівом, і його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік із застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробуванням.

Захисник ОСОБА_5 просила суд призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу або громадських робіт.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При призначенні покарання суд приймає до уваги, що обвинувачений розкаюється у скоєному, задовільно характеризуються за місцем мешкання, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, як пом`якшувальні вину обставини. Обвинувачений на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Суд враховує характер і ступень тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, конкретні обставини справи, характеризуючи дані на обвинуваченого, його відношення до скоєного та вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд через Миргородській міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1