УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023 Справа №607/4469/23

Провадження №1-кп/607/1250/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Тернополі, кримінальне провадження №0000464 від 14 лютого 2023 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року),-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0000464 від 14 лютого 2023 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року).

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження дії запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою посилаючись на існування ризиків переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки строк такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується 19 квітня 2023 року.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання прокурора, подавши клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, в обґрунтування якого посилається на наступне. Так, вважає, що ОСОБА_4 перебуваючи під домашнім арештом зможе уникнути визначених ухвалою слідчого судді існування ризиків, які передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування та незаконного впливу на свідків, оскільки він буде постійно знаходитися за адресою свого місця проживання в АДРЕСА_1 . Також, ОСОБА_4 не судимий, раніше до нього запобіжні заходи не застосовувалися, він не порушував умов застосованого до нього запобіжного заходу, усвідомив всю протиправність своєї поведінки та обіцяє стати на шлях виправлення. Крім цього, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що вказує на те, що він має постійне місце проживання та проживає за вказаною адресою із своєю матір`ю.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2022 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 19 квітня 2023 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якими суд керується в силу ч. 3 ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріплене в статті 5 Конвенції.

Отже, вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює та враховує:

- тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим в злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, його багатоепізодність та характер вчинення;

- обвинуваченому відомі свідки у даному кримінальному провадженні, а тому, він може незаконно впливати на них з метою дачі неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду;

- дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема: не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку немає, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 .

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Зазначені ризики та обставини, якими вони обґрунтовуються, свідчать про неможливість застосування цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , оскільки такий не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Також, суд вважає, що посилання прокурора на існування ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , який не встановлений в ухвалі слідчого судді про продовження останньому запобіжного заходу, в судовому засіданні прокурором також не доведено.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів - до 10 червня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , яке підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , про зміну останньому запобіжного заходу на домашній арешт відмовити

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10 червня 2023 року до 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Чортківської установи виконання покарань (№ 26), для відому та виконання в частині застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддяОСОБА_1