Провадження № 1-кп/127/786/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 27.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_6 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_10 ,

захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_6 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У ході судового провадження прокурор ОСОБА_16 звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, останній обвинувачується у вчинені особливо тяжких злочинів, до затримання не працював, не мав офіційного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, а тому він може переховуватись від суду, може чинити тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також обвинувачений ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_12 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені, обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання та характеризується позитивно, а тому захисник просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що має постійне місце проживання, раніше не судимий, а тому просив суд змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Учасники судового провадження підтримали клопотання захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання прокурора приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із одночасним визначенням суми застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 грн. В подальшому, ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2022, від 20.10.2022 та від 14.12.2022 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжувався.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З урахуванням вказаного суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки останній обвинувачується у вчинені ряду епізодів особливо тяжких злочинів, до затримання не працював та не мав стабільного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків.

Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені ряду тяжких злочинів вчинених організованою групою, а тому він може і надалі продовжувати вчинювати злочини, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, до затримання не працював та не мав офіційного джерела доходу, а тому він може переховуватись від суду, а також обвинувачений ОСОБА_7 може чинити тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_7 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , а у клопотанні захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 02.04.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду вручити прокурору та направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання та для вручення обвинуваченому ОСОБА_7 .

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: