Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/1046/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія справи: ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 0001627 від 17 серпня 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Часів Яр Донецької області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та їй призначено покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та покладено на неї обов`язки, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, проте не пізніше 17 серпня 2022 року, ОСОБА_8 , маючи на меті отримання подальшого допуску до роботи, однак не бажаючи проходити попередній профілактичний медичний огляд у медичній установі, всупереч встановленому законом порядку, вирішила підробити та використати завідомо підроблений документ, а саме особисту медичну книжку на своє ім`я.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на пособництво в підробленні офіційного документу та подальше його використання, ОСОБА_8 у невстановлені досудовим розслідуванням день та час, знаходячись у невстановленому місці, за допомогою наглядно знайомої особи замовила виготовлення підробленої медичної книжки на своє ім`я та в подальшому передала невстановленій особі свої анкетні дані та фотографію з метою внесення завідомо неправдивих відомостей про проходження ОСОБА_8 обов`язкового медичного огляду.

В подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, за невстановлених обставин, ОСОБА_8 отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, завідомо підроблену особисту медичну книжку форми первинної облікової документації № 1-ОМК серії 12ААВ № 622115, тобто завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає право допуску до роботи працівникам окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, до якої були внесені завідомо неправдиві відомості щодо проходження медичного огляду ОСОБА_8 в КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з відповідним відтиском печатки, чим порушила встановлений законодавством порядок складання, видачі і використання офіційних документів.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації особисту медичну книжку серії 12ААВ № 622115 на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавало.

Крім того, 17 серпня 2022 року приблизно о 11 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленої медичної книжки серії 12ААВ № 622115 на власне ім`я, завідомо знаючи, що вказана медична книжка отримана всупереч встановленому законом порядку, пред`явила її працівнику поліції, тим самим використала завідомо підроблений документ.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи встановлених обставин кримінального провадження, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та застосувати до обвинуваченої: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аргументуючи такі вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що призначене судом обвинуваченій покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і даним про її особу внаслідок суворості. При цьому звертає увагу на те, що судом не вмотивовано обрання для ОСОБА_8 найсуворішого виду покарання (обмеження волі) з-поміж інших, також передбачених санкціями ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України. На думку апелянта, суд не врахував конкретних обставин скоєння кримінальних проступків, того, що до кримінальної відповідальності обвинувачена притягується вперше, щиро розкаялася у вчиненому, не завдала своїми діями жодних збитків, наявності постійного місця роботи, малолітньої дитини на утриманні.

До того ж, розмір призначеного ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді обмеження волі не відповідає вимогам ч. 2 ст. 61 КК України.

З огляду на установлені обставини справи, апелянт вважає, що застосування до ОСОБА_8 покарання у виді штрафу буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правової кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання і ухвалити новий вирок, яким обвинуваченій призначити покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарань, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 61 КК України. Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження, тому відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України до неї не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Окрім цього, суд призначив ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 6 місяців, що не узгоджується із закріпленими у ч. 2 ст. 61 КК України правилами.

Зважаючи на дані про особу обвинуваченої, наявність у неї постійного місця роботи та доходу, апелянт вважає, що ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкцій законів, за якими вона засуджена, у виді штрафу, що відповідатиме вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та забезпечить її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Від інших учасників судового апеляційних скарг на вирок суду першої інстанції не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 в підтримку доводів і вимог своєї апеляційної скарги, обвинуваченої ОСОБА_8 , яка підтримала позицію захисника, прокурора ОСОБА_9 , який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 ухвалений за результатами розгляду обвинувального акта в порядку спрощеного провадження, передбаченого ст. ст. 381, 382 КПК України.

У зв`язку із цим висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні пособництва в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання іншою особою, та у використанні завідомо підробленого документа за встановлених під час дізнання обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися і докази стосовно яких в суді не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються згідно з вимогами ч. 1 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених та викладених у вироку обставин вчинених ОСОБА_8 кримінальних проступків, її дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, що в апеляційних скаргах не заперечується також.

Перевіряючи вирок суду в межах вимог і доводів апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 та першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_8 покарання суд врахував: ступінь тяжкості та конкретні обставини скоєних нею кримінальних проступків; поведінку обвинуваченої до, під час та після вчинення кримінальних правопорушень; дані про її особу, що вона раніше не судима, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалася, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, працює; щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання; відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Пославшись на такі обставини, суд обрав для ОСОБА_8 найсуворіший вид покарання серед тих, що передбачені санкціями ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у виді обмеження волі. При цьому, за ч. 4 ст. 358 КК України суд визначив таке покарання у розмірі 6-ти місяців, а за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України - на строк 1 рік, і звільнив від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Однак, згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до 14-ти років.

Правилами ч. 2 ст. 61 КК України визначено, що обмеження волі встановлюється на строк від 1-го до 5-ти років.

Відповідно до наявних у матеріалах кримінального провадження даних, ОСОБА_8 має малолітню дитину ОСОБА_10 , 2016 року народження.

Отже, призначивши ОСОБА_8 , яка має дитину віком до 14-ти років, покарання у виді обмеження волі суд допустив порушення вимог ч. 3 ст. 61, п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України.

Окрім цього, всупереч регламентованим у ч. 2 ст. 61 КК України приписам, якими визначено, що обмеження волі встановлюється від 1-го року, суд призначив ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 358 КК України такий вид покарання на строк 6 місяців.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив ОСОБА_8 покарання, яке до неї не може бути застосовано.

У зв`язку із цим вирок суду першої інстанції підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, в частині призначеного обвинуваченій покарання у виді обмеження волі зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи відповідно до ст. 65 КК України: ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які ст. 12 КК України віднесені до кримінальних проступків, конкретні обставини та мотиви їх скоєння; дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима і до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, за місцем реєстрації та фактичного проживання характеризується посередньо, працевлаштована; її ставлення до вчиненого, повне та беззаперечне визнання своєї винуватості; щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання; відсутність обставин, які б обтяжували покарання, - колегія суддів вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_8 найменш суворий вид покарання, передбачений санкціями ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у виді штрафу у тому розмірі, про який просять апелянти. Разом з тим, при призначенні ОСОБА_11 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України слід застосувати принцип повного складання покарань.

На переконання колегії суддів, саме таке призначене ОСОБА_8 покарання є законним, справедливим, відповідає ступеню тяжкості вчинених нею кримінальних проступків і даним про її особу, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року (справа № 617/775/20), зміна за результатами розгляду апеляційної скарги покарання у виді обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, на штраф не є погіршенням становища обвинуваченого, не вимагає скасування у відповідній частині вироку суду першої інстанції і ухвалення нового вироку.

Приймаючи до уваги викладене, оскільки в даному випадку зміна призначеного ОСОБА_8 покарання є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в цій частині і не тягне за собою його скасування з ухваленням апеляційним судом нового вироку, як про це сформульовані вимоги прокурора, то його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Водночас апеляційну скаргу захисника, який ставив питання про зміну вироку в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одну тисячу сімсот) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарань, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 150 (сто п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4