Справа № 159/130/22 Провадження №11-кп/802/402/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

13 квітня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду ОСОБА_2 , вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2023 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.5 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ковельського міськрайонного суду на стадії судового розгляду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000357 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.5 ст.185 КК України.

В судовому засіданні в суді першої інстанції прокурором подано клопотання про арешт майна, яке було вилучено 10.04.2023 під час затримання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2023 року подане прокурором клопотання про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме на 6900 доларів США, 11420 гривень та годинник марки «Timberland».

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині накладення арешту на 6900 доларів США, у зв`язку тим, що арештоване майно на праві власності належить їй, а не ОСОБА_5 , тому грошові кошти, вилученні у останнього під час його затримання, не можуть підпадати під спеціальну конфіскацію.

Перевіривши апеляційну скаргу доходжу висновку, що у відкритті провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедент ній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені : 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.2 ст.392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Частина 7 статті 173 КПК України, надаючи право особі (підозрюваному, обвинуваченому, третім особам) оскаржити судове рішення щодо арешту майна, не роз`яснює, яким чином це право має бути реалізовано: до постановлення вироку суду по кримінальному провадженню, або після постановлення такого вироку.

Слід зазначити, що законодавець не передбачив форму та процедуру окремого оскарження ухвали суду про накладення арешту на майно, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України.

Натомість, одночасне оскарження ухвали суду щодо накладення арешту на майно разом із вироком у кримінальній справі прямо передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 392 КПК України.

Також статтею 174 КПК України унормовано порядок скасування арешту майна, що фактично дорівнює перегляду первинної ухвали судді з цього питання. Скасування арешту майна здійснюється тим самим судом, який розглядає кримінальне провадження по суті, за ініціативою осіб, перелічених у п. 1 ст. 174 КПК України.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, можна резюмувати, що в силу ч. 2 ст. 392 КПК України ухвалу судді (суду) про арешт майна може бути переглянуто під час апеляційного оскарження вироку по відповідному кримінальному провадженню, а також скасовано в порядку статті 174 КПК України. Це свідчить про те, що чинне законодавство в принципі не виключає можливість перегляду відповідної ухвали судді (суду), але визначає певні межі для його реалізації.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на постановлену судом першої інстанції ухвалу, якою накладено арешт на майно, на стадії судового розгляду кримінального провадження, оскарження якої, з огляду на вищенаведені положення процесуального закону не передбачено, а тому вказана ухвала місцевого суду не може бути предметом розгляду апеляційним судом.

За положеннями ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним та з урахуванням правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.10.2022 року у справі № 456/3303/21, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.399 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2023 року у кримінальному провадженні №0000438 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.5 ст.185 КК України.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя Волинського апеляційного суду ОСОБА_2