Справа № 520/5493/18
Провадження № 1-кп/947/234/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 від 25.11.2016 рокувідносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Курилівка Куп`янського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , колишнього військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), майора запасу, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2018 року до Київського районного суду міста Одеси скерований обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000381 від 25.11.2016 рокувідносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 405 КК України.

В процесі розгляду справи прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 за погодженням керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 відповідно до ст.ст.338,341 КПК України, змінено обвинувачення у кримінальному провадженні №0000381 від 25.11.2016 року відносно ОСОБА_4 .

Так в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) у військовому званні «майор», 24.11.2016 близько 12 години 25 хвилини, перебуваючи у приймальні службового кабінету начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_6 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на фоні раптово виниклих неприязних відносин, не пов`язаних з виконанням підполковником ОСОБА_6 обов`язків з військової служби, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 29-32, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, вчинив насильство щодо підполковника ОСОБА_6 , а саме: з метою заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень різким ривком штовхнув останнього в бік шафи, в результаті чого підполковник ОСОБА_6 , втративши рівновагу, впав на підлогу та при падінні вдарившись обличчям об шафу (навісну вішалку), після чого майор ОСОБА_4 з метою заподіяння йому страждань та фізичного болю схопив обома руками праву руку підполковника ОСОБА_6 , та проти фізіологічних можливостей людини закрутив та заламав її за спину останнього, однак був зупинений іншими військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , що заподіяло підполковнику ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, синця обличчя, садна 4-го пальця правої кістки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.338 ч.3 КПК України враховуючи, що в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, потерпілому ОСОБА_6 роз`яснено право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі за ч.3 ст. 405 КК України. Потерпілому вручено обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням, однак останній до суду не з`явився, та надав до суду клопотання про те, що не підтримує обвинувачення за ч.3 ст. 405 КК України відносно обвинуваченого, а підтримує новий обвинувальний акт, тобто обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки дійсно закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд вважає, що заявлене клопотання є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Згідно ч.2 ст. 12 КК України дані злочини відноситься до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 1 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло два роки - у разі вчиненні кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

З наданих прокурором відомостей, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 не ухилявся від кримінальної відповідальності та не вчиняв будь-якого іншого злочину, що дає суду підстави дійти висновку, що строки давності в період з 24.11.2016 року до часу вирішення клопотання, який складає шість років, не переривалися.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, судом встановлено, що злочин передбачений ч.1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено 24.11.2016 року, відноситься до кримінальних проступків, отже з моменту вчинення якого до дати вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності минуло шість років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, тому суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження №0000381 від 25.11.2016 рокувідносно ОСОБА_4 , - закриттю.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст.284,286,288,369-372,395КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження за № №0000381 від 25.11.2016 рокувідносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 125 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000381 від 25.11.2016 рокувідносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_7