Дата документу 13.01.2023
Справа № 334/3490/17
Провадження № 1-кп/334/25/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка, Томаківського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)12 травня 2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

2)27 жовтня 2008 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2008 року, та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 років 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 17 вересня 2010 року умовно-дострокова, невідбутий строк 1 рік 11 місяців 25 днів;

3)28 листопада 2010 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано покарання призначене вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2008 року, та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнений 20 жовтня 2014 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

4)09 червня 2016 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. З ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

5)19 червня 2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 09 годин 00 хвилин 06.05.2017 року по 06 годин 00 хвилин 10.05.2017 року, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, поєднано з проникненням у інше приміщення, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження вхідних металопластикових дверей проник до офісного приміщення об`єднання «Самопоміч», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме:

-зарядний пристрій «Canon» сірого кольору вартістю 80 гривень:

-вай-фай роутер «TP-Link» вартістю 900 гривень;

-мікрохвильову піч «Samsung» вартістю 3000 гривень;

після чого розпорядився ними на власний розсуд.

В результаті своїх умисних, злочинних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 , матеріальні збитки на загальну суму 3980 гривень.

Таким чином ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину не визнав. Відмовився надавати пояснення відповідно до положень ст. 63 Конституції України.

На підтвердження пред`явленого обвинувачення стороною обвинувачення було надано ряд доказів та допитано потерпілого, свідків.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 9 траня 2017 року повернувся з родиною з відпочинку. Біля 10 години йому зателефонувала знайома, яка прийшла до приймальні офісу партії «Самопоміч» і виявила факт крадіжки. Були сліди втручання, безлад в офісі та пропали речі. Він викликав поліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що з обвинуваченим вона не знайома. У 2017 році вона працювала в офісі партії «Самопоміч». Вона прийшла зранку біля 10.00 години до офісу, де побачила безлад, розкидані речі. Пропали деякі речі. З Їй відомо, що з приймальної пропали комп`ютер, телефон, принтер, чайник та ще щось.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є працівником поліції. Під час патрулювання у нічну зміну біля 2ї години. Побачили на вул. Металургів 20 біля арку чоловіка, який зайшов назад. Вони пішли за ним, але упустили. Почали переслідувати та відшукувати. І вже при відпрацюванні району побачили техніку (мікрохвильова піч, принтер) неподалеку від місця крадіжки. Обличчя чоловіка не бачив. Потім працівники служби держохорони по рації повідомили, що затримали чоловіка. Після того викликали слідчо-оперативну групу. Чоловік після затримання не говорив нічого про техніку.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.05.2017 року, проведеного за участі ОСОБА_7 , місцем огляду є ділянка місцевості, розташована біля будинку №3 по проїзду Леваневського у м. Запоріжжя. На даній ділянці виявлено інтернет-роутер «TP-Link», принтер чорного кольору «Samsung» SCX-4300, мікрохвильову піч «Samsung», зарядний пристрій «Сanon», чоловіча сумка чорного кольору. ОСОБА_7 заявив, що сумка належить йому. До інших речей він відношення не має.

Згідно з протоколом огляду місця події від 10.05.2017 року місцем вчинення крадіжки є приміщення офісу об`єднання «Самопоміч» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів 19/2. З місця огляду вилучені сліди папілярних візерунків, фрагменти відбитків взуття.

Інші докази суду не надавалися та не досліджувалися.

Так потерпілий Нагорний та свідок ОСОБА_9 не були очевидцями подій, а лише надали пояснення щодо обставин виявлення вчинення кримінального правопорушення невідомою особою.

Свідок ОСОБА_10 також не був безпосереднім очевидцем вчинення крадіжки. А його пояснення містять інформацію щодо обставин затримання ОСОБА_7 .

Під час фактичного затримання ОСОБА_7 перебував не на місці вчинення злочину та не мав при собі речей, викрадення яких йому інкримінується. В той же час, під час огляду місця події ОСОБА_7 заявив про те, що виявлені на ділянці місцевості речі не мають до нього жодного відношення.

Вищеперераховані докази, а скоріше їх відсутність, та покази свідків і потерпілого підтверджують, що органами досудового слідства зроблено неповний аналіз та хибна оцінка доказів, яка не дозволяє прийти до висновку про доведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В рішенні ЕСПЛ у справі Вассіліоса Ставрополуса проти Греції (скарга № 35522/04, 27 вересня 2007 року п. 39), суд вважає, що на підставі принципу «in dubio pro reo» (сумніви тлумачаться на користь підсудного), який представляє собою приватне вираження принципу презумпції невинуватості, не повинно існувати ніякої якісної відмінності між виправдувальним вироком, зважаючи на відсутність доказів і виправдувальним вироком у зв`язку з констатацією безсумнівної невинуватості особи. У дійсності, виправдувальні вироки не розрізняються залежно від підстав, прийнятих до уваги в кожному окремому випадку суддею в кримінальному процесі. Згідно роз`яснень, даних у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», недопустимим є обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачаться на його користь, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає виправданню за ч.3 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України невинуватим у пред`явленому обвинуваченні в зв`язку із недоведеністю та виправдати його за вказаною статтею.

Речові докази залишити власнику за належністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

На вирок може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошенням.

Суддя ОСОБА_1