Справа №573/1078/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/490/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 вересня 2022 року про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 вересня 2022 року клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000068 від 22 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, було задоволено.

Накладено арешт на вилучене 24 вересня 2022 року в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 майно, а саме, мобільний телефон марки «iPhone SЕ» чорного кольору, яким користується ОСОБА_6 та банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказаний мобільний телефон та банківські картки.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали про арешт майна, ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не був підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону, несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, крім того, санкція ч.3 ст.190 КК України не передбачає конфіскацію майна, а тому, будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно не існує.

Також, апелянт посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею вказано, що органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000068, за фактом звернення ОСОБА_9 щодо вчинення відносно нього шахрайських дій невстановленими особами, відомості про яке були внесені до ЄРДР 22 липня 2022 року. Проте, 14 жовтня 2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000068 від 22 вересня 2021 року та вказано, що судовим розслідування встановлено, що останній має дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, правову кваліфікацію кримінального правопорушення слідчим зазначено як ч.3 ст.190 КК України, «тобто шахрайство, вчинене з використанням електронно-обчислювальної техніки», а у повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_6 «здійснив купівлю-продаж з банківської картки ОСОБА_10 , що ОСОБА_6 мав намір продавати саме військові шлеми за 2000 грн., які, начебто, отримав від ОСОБА_11 , товар не відправив та гроші не повернув», в той час як ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно містить інформацію що те, що заява до ЄО ВКП в Сумській області надійшла від ОСОБА_9 , тобто зовсім він іншої особи. Тобто, викладене у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді, не відповідає зазначеному у повідомленні про підозру, не містило належного обґрунтування, а тому, у його задоволенні слід було відмовити.

Крім того, апелянт зазначає, що в ухвалі слідчого судді вказано лише про необхідність збереження речових доказів, а інші правових підстав для арешту майна не зазначено, крім того оскаржуване рішення взагалі не містить інформації про те, що вилучене у ОСОБА_6 майно належить йому на праві власності.

Також, апелянт вказує, що до апеляційної скарги долучено документи, які підтверджують, що з вилученим майном було проведено слідчі дії, а саме, проведено огляд мобільного телефону, що підтверджується копією протоколу огляду від 29 вересня 2022 року, з якого вбачається, що старший інспектор ОСОБА_12 в межах кримінального провадження на підставі доручення слідчого провів огляд мобільного телефону вилученого у ході обшуку, з нього було роздруковані фотозображення військової каски, що збережені з мережі Інтернет та дати таких фото - за 11 серпня, 13 липня, але невідомого року, переписка з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , що спростовує зазначене в ухвалі слідчим суддею, що мобільний телефон може бути речовим доказом та доказом, начебто, вчинення ОСОБА_6 протиправних дій до 27 червня 2022 року, оскільки, будь-яка переписка з ОСОБА_15 відсутня і протокол містить інформацію про те, що більше інформації, що стосується справи, не виявлено, та більше нічого не оглядалось.

Вказує апелянт і на безпідставність накладення арешту на банківські картки, з якими взагалі не проводилось жодних слідчих дій, оскільки, вилучені банківські картки мають інші номери, ніж зазначено у повідомленні про підозру та в ухвалі слідчого судді, і вони не мають відношення до кримінального провадження.

Оскільки, слідчі дії з мобільним телефоном проведено та не встановлено факту використання мобільного телефону, як знаряддя вчинення кримінально протиправних дій, а банківські картки є додатком до рахунку у банку, призначеним для полегшення користування ним, за рахунок них не має можливості відшкодувати шкоду, якщо буде доведено обвинувачення, і така шкода буде встановлена, за відсутності цивільного позову у кримінальному провадженні, апелянт вважає, що і з цих підстав ухвала суду в частині накладення арешту на майно є незаконною, необгрунтованою та підлягає скасуванню.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду власника майна ОСОБА_6 та його представник адвоката ОСОБА_7 були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак у судове засідання не з`явились, причини такої неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилали.

Від прокурора надійшла заява, в якій останній просив здійснювати апеляційний розгляд вказаного провадження за його відсутність.

При вирішенні питання щодо розгляду даного кримінального провадження за відсутності власника майна та його представника, колегія суддів, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою розгляду даного провадження у розумні строки, а також те, що про призначення справи до апеляційного розгляду останні повідомлені належним чином, клопотань щодо здійснення апеляційного розгляду за їх обов`язкової участі не заявляли, вважає за можливе здійснити розгляд поданої адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 апеляційної скарги у їх відсутність і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

А тому, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, а згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення про арешт майна в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні слідчим суддею вищезазначені вимоги було дотримано повному обсязі.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що СВ ВП№1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, розпочате за фактом проведення невстановленою особою незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, соціальної мережі «Телеграм» та банківських карток, відкритих на ім`я третіх осіб, шляхом публікування неправдивих оголошень про продаж військової амуніції.

24 вересня 2022 року, у період часу з 07 год. 10 хв. до 08 год. 39 хв., у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі санкціонованого обшуку, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPhone SE» чорного кольору, яким користується ОСОБА_6 та банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 . Постановою слідчого від 26 вересня 2022 року вказане майно було визнано речовим доказом.

В рамках даного кримінального провадження до слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області звернувся слідчий з клопотанням про арешт вказаного майна, яке ухвалою від 27 вересня 2022 року було задоволено.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що існує сукупність підстав вважати, що вищезазначене майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не застосування арешту на зазначене майно може призвести до його втрати або настання інших наслідків, що перешкоджатиме кримінальному провадженню та призведе до знищення слідів і знарядь злочину, з врахуванням того, що необхідно провести огляд вказаних телефону та карток з участю відповідних спеціалістів, а в подальшому провести відповідні експертизи.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді та, всупереч доводам апеляційної скарги, вважає, що на час розгляду клопотання слідчого, були законні підстави для арешту майна, за наявності достатніх доказів того, що вказане майно відповідало критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

При цьому, посилання апелянта на те, що будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно не існує, оскільки на момент прийняття оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не був підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону, несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, колегія суддів вважає такими, що не узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання накладення арешту на майно та яким встановлено, що арешт, з метою забезпечення речових доказів, не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, доводи апелянта стосовно невідповідностей у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру щодо прізвища особи, яка звернулась з заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій, дати народження ОСОБА_6 та викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого та відсутності необхідності накладення арешту на майно з метою саме збереження речових доказів.

При цьому, ті обставини, що мобільний телефон вже було оглянуто, на що посилається апелянт в апеляційній скарзі, з врахуванням доводів клопотання слідчого про необхідність накладення на нього арешту, не свідчить про те, що з зазначений речовим доказом у даному кримінальному провадженні були проведені усі необхідні слідчі дії, а з врахуванням викладених у клопотанні фактичних обставин вчинення вказаного злочину, накладення арешту і на банківські картки, є виправданим.

Таким чином, під час апеляційного перегляду вказаного судового рішення не встановлено обставин, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, крім того, колегія суддів зауважує, що арешт майна є лише одним із заходів забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування якого перевіряються та уточнюються відомості, які мають значення для встановлення наявності чи відсутності обставин вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника володільця майна без задоволення.

Керуючись ст. ст.170,173,404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 вересня 2022 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000068 від 22 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4