Справа № 753/7246/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1934/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 січня 2023 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 187 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою, пославшись на наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до 03 березня 2023 року включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинувачених під вартою вказує, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, оскільки обвинувачені є особами раніше судимими за злочини проти власності та обізнані про міру покарання та усвідомлюють категорію інкримінованих їм кримінальних правопорушень, їх тяжкість та покарання у разі визнання їх винними, що свідчить про наявність ризику переховування від суду, свідки, потерпілі у цьому кримінальному провадженні судом безпосередньо не допитані, що свідчить про наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих. Також суд посилається на існування ризику щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачені офіційно не працевлаштовані, не мають постійного джерела доходів, підозрюються у вчинені злочинів з корисливих мотивів, раніше засуджені за аналогічні злочини. Також суддею не знайдено підстав для обрання більш м'якого запобіжного заходу, оскільки це може призвести до того, що перебування на волі обвинувачені, які усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинені злочини, надасть можливість їм уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики суду та використати ситуацію, яка склалась у країні, на власну користь, а саме те, що на даний час військова агресія російської федерації проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та призначити йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України, оскільки не підтверджене належними та допустимими доказами, також не зазначено обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини, та не містить достатніх даних , на підставі яких суд міг дійти висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти заявленим ризикам.

Також вважає, що судом не надано належної уваги строку перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, що складає понад 7 місяців, та тому, що ризики, які існували під час затримання особи, суттєво зменшились. Вказує, що за час перебування під вартою, обвинувачений не вчиняв жодних дій, які б могли свідчити про наміри ухилятися від суду, перешкоджання кримінальному провадженню чи здійснення тиску на потерпілих та свідків або вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вважає, що наявні підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , постійне місце проживання у АДРЕСА_2 , постійну роботу та на своєму утриманні близьких родичів.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, обвинувачений та захисник повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність ризиків, заявлених прокурором, не підтверджена доказами, були предметом розгляду суду першої інстанції, який надав їм належну оцінку під час ухвалення судового рішення, з якою колегія суддів погоджується.

Посилання захисника на наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, місця роботи та перебування на його утриманні близьких родичів, не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 січня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: