Провадження № 1-кс/185/2063/22
У Х В А Л А

02 грудня 2022 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), у присутності підозрюваної ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у селі Липчанівка Ізюмського району Харківської області, освіта повна середня, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася прокурор Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2022 року за № 0000762, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Відповідно до зазначеного клопотання, слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000762 від 13 жовтня 2022 року за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у окупаційній адміністрації держави-агресора.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому продовжено.

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що окупаційними військами рф з 04.03.2022 повністю окуповано територію с. Липчанівка Ізюмського району Харківської області.

Також встановлено, що громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася 24.02.2022 повномасштабним російським вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи з квітня 2022 року на тимчасово окупованій території, маючи умисел на зайняття керівної посади окупаційної влади в с. Липчанівка Ізюмського району Харківської області та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з окупаційними військами рф та представниками так званої «ЛНР», отримавши від них пропозицію на зайняття посади в органі місцевого самоврядування - незаконно створеного «Бригадировского сельського поселения» в склад якого входили: с. Бригадирівка, с. Бабенково, с. Федорівка та с. Липчанівка Ізюмського району Харківської області, в порушення Конституції та Законів України, добровільно, умисно погодилася на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 приблизно 01 липня 2022 року, будучи громадянкою України, перебуваючи у с. Липчанівка Ізюмського району Харківської області, умисно, добровільно прийняла участь в організації та проведенні незаконних виборів та зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій - голови «Бригадировского сельського поселения», тобто у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора, що здійснює свою протиправну діяльність на території Ізюмського району Харківської області.

Надалі, ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, приблизно з 1 липня 2022 року до початку вересня 2022 року, точний час встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, з метою переслідування своїх особистих інтересів, добровільно перебуваючи на посаді - голови «Бригадировского сельського поселения», продовжуючи реалізовувати свій раніше виниклий злочинний умисел, знаходячись в адміністративній будівлі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: надавала своїм працівникам вказівки на складання списків неповнолітніх дітей, осіб з інвалідністю та громадян віком від 80 років, які мешкали в тимчасово окупованому с. Липчанівка Ізюмського району Харківської області, отримувала та роздавала мешканцям села гуманітарну допомогу рф, одержувала в окупаційній адміністрації пальне для виконання своїх повноважень.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, на початку липня 2022 року, точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не представилося можливим, перебуваючи на посаді голови «Бригадировского сельського поселения», зухвало зірвала прапор України з будівлі клубу по АДРЕСА_2 і викинула його землю, повісивши на будівлі клубу тимчасово окупованого села прапор рф.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України (колабораційна діяльність), тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, або добровільне обрання до таких органів, а також участь в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території або публічні заклики до проведення таких незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення - злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідків: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_17 ; ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; протоколом огляду місця події від 21.11.2022; речовими доказами а саме: списками дітей від 0-14 років, котрі проживали на період окупації у с. Липчанівка; списками дітей від 16-18 років, котрі проживали на період окупації у с. Липчанівка; списками дітей від 0-3 років, котрі проживали на період окупації у с. Липчанівка; списками інвалідів, котрі проживали на період окупації у с. Липчанівка; списками пенсіонерів 80+, котрі проживали на період окупації у с. Липчанівка; списками інвалідів, котрі проживали на період окупації у с. Липчанівка; списками дітей від 3-6 років, котрі проживали на період окупації у с. Липчанівка; списками місцевих жителів с. Липчанівка, котрі проживали на період окупації у селі; зверненнями до глави «Военной гражданской администрации» ОСОБА_23 про видачу бензину на автомобіль для службових поїздок від 29.08.2022 року; «акт приема-передачи трудового пайка с. Бригадировка (10 человек ); «акт возврата с. Бригадирово».

Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 одружена, має на утриманні неповнолітнього сина: ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , на обліку лікарів психіатра або нарколога не перебуває, не працює, однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків, покладених на підозрювану, у тому числі, щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочину, який інкримінується, та не стали для неї стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя. ОСОБА_4 , усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, здійснювати вплив на свідків, а саме мешканців с. Липчанівка Ізюмського району Харківської області , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .
Враховуючи вищевикладені обставини, підозрювана ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин та з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, він може переховуватись від органу досудового розслідування або суду з метою уникнути відповідальності. Крім того, згідно ст. 177 КПК України ОСОБА_4 також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючі в сукупності всі зібрані обставини у кримінальному провадженні та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, доцільно застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, яка вказані у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти застосування до ОСОБА_25 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили суд застосувати до ОСОБА_25 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою визначити мінімальний розмір застави.

Вивчивши клопотання прокурора та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання прокурора, зокрема, міркування прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, підозрюваної, захисника, щодо можливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результаті розгляду клопотання прокурора між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2022 року за № 0000762 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

23.11.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у окупаційній адміністрації держави-агресора.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення нею кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, враховуючи її вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_4 раніше не судима, вчинила тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, розлучена, має на утриманні неповнолітнього сина: ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , на обліку лікарів психіатра або нарколога не перебуває, не працює, враховуючи також існування ризиків незаконного впливу на свідків з метою схилення їх до надання суду неправдивих свідчень на її користь, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно положень ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-2585, 260, 261, 437-442 КК України.

Зміст вказаної норми не є імперативним, а тому, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи підозрюваної, зокрема наявність на утриманні неповнолітнього сина: ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , відсутність судимостей, стану здоров`я, що підтверджено доданими до матеріалів клопотання документами, взявши до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, наявність встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу, розмір якої буде достатнім і в повній мірі гарантуватиме виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків, в разі її внесення, та не буде завідомо непомірним для неї.
Враховуючи матеріальне становище підозрюваної, а саме те, що вона не працює, тяжкість правопорушення, за вчинення якого вона підозрюється, вважаю за необхідне визначити їй заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї такі обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрювана звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_4 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останньої під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, обчислюючи строк тримання під вартою з 11 години 15 хвилин 02 грудня 2022 року.

Строк дії ухвали - до 11 години 15 хвилин 23 січня 2023 року.

Розмір застави визначити у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 208 000 (двісті вісім тисяч) грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1