УХВАЛА

про арешт майна

13 лютого 2023 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Рівне клопотання дізнавача Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001411 від 13.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (далі - це ж кримінальне провадження) про арешт майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

Дізнавач Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду із клопотанням, яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що до Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області надійшла ухвала слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_5 , про зобов`язання особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Рівненського районного управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_6 від 05.09.2022 р. за ч.1 ст.358 КК України.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що рішенням Виконкому Ровенської районної ради народних депутатів №5 від 13 січня 1987 року Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку дозволено гр. ОСОБА_7 будівництво індивідуального житлового будинку на 4 кімнати, житловою площею 68,2 кв. м. в селі Карпилівка на земельній ділянці площею 0,11 га, виділеної рішенням загальних зборів членів колгоспу (зборів уповноважених наказом дирекції радгоспу) ім. ХХІІ З`ЇЗДУ КПРС №16 від 13 жовтня 1986 року.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 19.11.2014 по справі №570/2243/14а встановлено, що рішенням Виконкому Ровенської районної ради народних депутатів №5 від 13 січня 1987 року, ОСОБА_7 було виділено під індивідуальну забудову земельну ділянку площею 0,11 га в селі Карпилівка Рівненського району Рівненської області.

Хоча в дійсності, рішенням Виконкому Ровенської районної ради народних депутатів №5 від 13 січня 1987 року, земельна ділянка ОСОБА_7 не наділялась, оскільки воно стосувалось надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку, і в якому (в рішення) лише вказувалась інформація про рішення, яким виділялась ОСОБА_7 земельна ділянка площею 0,11 га, зокрема, рішення загальних зборів членів колгоспу (зборів уповноважених наказом дирекції радгоспу) ім. ХХІІ З`ЇЗДУ КПРС №16 від 13 жовтня 1986 року.

30.08.2022 з Державного архіву Рівненської області було отримано копію протоколу засідання правління колгоспу імені ХХІІ З`ЇЗДУ КПРС №16 від 13.10.1986, з якого вбачається, що засідання правління слухали: заяву ОСОБА_7 про виділення земельної ділянки для будівництва нового житлового будинку в селі Карпилівка (на земельній ділянці гр. ОСОБА_8 ). Вирішили: 1. Виділити гр. ОСОБА_7 земельну ділянку в розмірі 0,06 га в селі Карпилівка (на земельній ділянці гр. ОСОБА_8 ) згідно генеральної забудови села за рахунок присадибного фонду колгоспу».

Як вбачається з наведеного вище, до офіційного документа - протоколу засідання правління колгоспу імені ХХІІ З`ЇЗДУ КПРС №16 від 13.10.1986 були незаконно внесені зміни згідно рішення Виконкому Ровенської районної ради народних депутатів №5 від 13 січня 1987 року Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в частині розміру виділення земельної ділянки ОСОБА_9 з 0,06 га на 0,11 га, тобто частково змінено текст вказаного вище протоколу, що спричинило наслідки правового характеру та в подальшому підроблений офіційний документ використано як докази у правозастосовній діяльності.

Невстановленою особою у незаконний спосіб було передано земельну ділянку ОСОБА_7 , підробивши офіційний документ - протокол засідання правління колгоспу імені ХХІІ З`ЇЗДУ КПРС №16 від 13.10.1986, шляхом збільшення площі землі з 0,06 га на 0,11 га, чим позбавив потерпілого в подальшій реалізації прав на землю для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, які існують з 1962 року.

Невстановленою особою, яка підробила офіційний документ було вчинено суспільно небезпечні дії, які мають склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК (підроблення документів).

На даний час право власності на будинок, що в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 , а також в моєму користуванні перебувають земельні ділянки з кадастровими номерами :10:034:0162, :10:034:0163, :10:034:0164.

Постановою дізнавача об`єкти нерухомості, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :10:034:0162, :10:034:0163, :10:034:0164, що розташовані за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Карпилівка, було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Покликаючись на викладене, дізнавач вказує на необхідність накладення арешту на вищевказане майно, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, яке відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України.

З урахуванням заяви дізнавача, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

За правилами ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого, а відтак відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001411 від 13.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, вказане у клопотанні дізнавача майно, відповідає критеріям, викладеним ст.98 КПК України.

Враховуючий вищевикладене те, що дізнавачем у своєму клопотанні наведено достатньо підстав передбачених ч. 2 ст. 171 КПК України, для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки воно є матеріальним об`єктом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, що можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, а не накладення арешту на вказані предмети може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном юридичними та фізичними особами і встановлення заборони особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно земельних ділянок із кадастровими номерами - :10:034:0162 площею 0,2723 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, :10:034:0163 площею 0,0743 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, :10:034:0164 площею 0,2355 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які належать ОСОБА_6 до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА