Провадження № 1-кс/947/3902/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000082 від 23.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання прокурора, державний реєстратор КП «Агенція державної реєстрації» ОСОБА_4 , зловживаючи своїми повноваженнями та діючи в порушення вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснив реєстрацію за громадянином ОСОБА_5 права власності на нежитлове приміщення, яке розташоване на території КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», що спричинило тяжкі наслідки.

Встановлено, що 27.12.2018 державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» ОСОБА_4 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 48,9 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Підставою для реєстрації права власності слугував технічний паспорт, виготовлений 21.12.2018 ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» та виписка Виконкому Одеської міської Ради депутатів трудящих № 672 від 22.11.1990 про відведення ОСОБА_5 земельної ділянки площею 70 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно відомостей Департаменту архівної справи Одеської міської ради, зазначене рішення Виконкому Одеської міської Ради депутатів трудящих не існує, оскільки останнє рішення зареєстроване за № 443 датою 21.12.1990.

Окрім того, вказаним рішенням відведено земельну ділянку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на час прийняття рішення, тобто 22.11.1990, було 11 років.

Зазначені обставини підтверджують явну підробку зазначеного рішення та незаконну реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомості.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації.

Разом з тим, державним реєстратором ОСОБА_4 не перевірено справжність вказаного рішення Виконкому Одеської міської Ради депутатів трудящих шляхом направлення відповідного запиту.

В подальшому, 15.01.2019 державним реєстратором ОСОБА_7 внесено зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме змінено загальну площу нежитлового приміщення з 48,9 кв.м. на 50 кв.м. Підставою для реєстрації права власності слугував технічний паспорт, виготовлений ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» та датований тією самою датою, що й технічний паспорт, на підставі якого 29.12.2018 зареєстроване право власності на зазначене нежитлове приміщення, тобто 21.12.2018.

Зазначені обставини також підтверджують ймовірну підробку технічного паспорту.

Також встановлено, що вказаний об`єкт нерухомості розташований на території Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» в межах земельної ділянки :71:007:0005, яка на праві комунальної власності належить територіальній громаді сіл, селищ, міст області в особі Одеської обласної ради.

Таким чином, гр. ОСОБА_5 самовільно збудовано нежитлове приміщення на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної форми власності, на яке зареєстроване право власності в порушення вимог ЗУ ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі ймовірно підроблених документів, чим завдано шкоду територіальній громаді.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні від 27.03.2023 нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що з метою попередження приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні, необхідним є накладення арешту на таке майно в порядку, передбаченому ст.ст. 100, 170 КПК України із забороною володіти, користуватись та розпоряджатись таким майном.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчим суддею, враховуючи наявні реальні ризики перетворення, відчуження нежитлового приміщення, з метою забезпечення арешту майна було прийнято рішення про задоволення клопотання процесуального керівника про розгляд клопотання про арешт майна без участі власника.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими прокурор обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів наданих з клопотанням, нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000082 від 23.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що, нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження такого майна, беручи до уваги правове обґрунтування клопотання, останнє підлягає задоволенню.

Таким чином, повністю доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369 372, 392 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000082 від 23.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею 50 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 )

Заборонити будь-яким юридичним та фізичним особам розпоряджатися, відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в тому числі поділу, об`єднання, виділу частки).

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1