Справа № 156/338/21
Провадження № 1-кп/156/9/23
ВИРОК

Іменем України

02 березня 2023 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Іваничі матеріали кримінального провадження № 0000201 від 15 квітня 2021 року та № 0000334 від 02 червня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, українця, громадянина України, не працевлаштованого, розлученого, з базовою середньою освітою, має на утриманні одну неповнолітню дитину, без зареєстрованого місця проживання, останнє фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 16 січня 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2019 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі на 1 рік 4 місяці 4 дні;

ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2020 року звільнено умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді обмеження волі строком на один місяць і двадцять дев`ять днів;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та повторно вчинив нові умисні, корисливі злочини проти власності, а саме, 16 січня 2021 року ОСОБА_4 керуючись корисливим мотивом та метою викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні квартири, що знаходиться: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав ювелірний виріб із золота 583 проби, а саме, золоту обручку вагою 2,49 г. вартістю 2 371,77 грн належну ОСОБА_6 , чим спричинив останній майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, 06 березня 2021 року ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом та метою викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав ювелірні вироби із золота 585 проби, а саме, золоту підвіску вагою 0,600 г., вартістю 526,72 грн. та золоту каблучку вагою 1,330 г., вартістю 1 167,56 грн. належні ОСОБА_6 , чим спричинив останній майнову шкоду на загальну суму 1 694,28 грн.

Також, 16 березня 2021 року ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом та метою викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав ювелірні вироби з золота 585 проби, а саме, золоту каблучку вагою 1,3 г. вартістю 1 146,82 грн., золоту ладанку вагою 1,2 г. вартістю 1 058,60 грн., золоту каблучку вагою 2,6 г. вартістю 2 293,64 грн., золотий ланцюг вагою 4 г. вартістю 3 528,68 грн., золотий ланцюг вагою 2,3 г. вартістю 2 028,99 грн., золотий кулон вагою 0,46 г. вартістю 405,79 грн. та золоту каблучку 500 проби вагою 0,77 г. вартістю 679,27 грн. належні ОСОБА_6 , чим спричинив останній майнову шкоду на загальну суму 11 141,79 грн.

Крім того, в період часу з 17 год 29 травня 2021 року по 08 год. 30 хв. 02 червня 2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, крізь отвір в горищі, проник до гаражного приміщення, яке належить ОСОБА_7 та знаходиться неподалік будинку АДРЕСА_3 за вище вказаною адресою, звідки повторно, таємно, викрав бувший у вжитку дитячий велосипед з маркувальним написом « SWEET Gangs G05» вартістю відповідно до висновку експерта № СЕ-19/103-21/4861-ТВ від 15 червня 2021 року 900 грн., бувшу у вжитку бензопилу марки «STHIL» модель «MS180» вартістю відповідно до висновку експерта № СЕ-19/103-21/4861-ТВ від 15 червня 2021 року 2 453,33 грн. та бувший у вжитку автомобільний електрогенератор, який для потерпілого не становить матеріальної цінності, чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 3 353,33 грн.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. У матеріалах кримінального провадження міститься заява, в якій потерпілий прохає про здійснення судового розгляду без його участі (а.с.148, том 1).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав, заперечивши проникнення до гаражного приміщення потерпілого ОСОБА_7 , оскільки переступивши метровий паркан та викарапкавшись на другий поверх гаража він заліз всередину такого через незасклені вікна, нічого не зламуючи, а отже мав вільний доступ до такого приміщення. Обвинувачений показав, що дійсно він переліз через паркан, висотою близько метра, та заліз в гараж потерпілого ОСОБА_7 через одне з вікон другого поверху, які не були засклені; речі, він виносив через гаражне вікно другого поверху. Всі викрадені речі було повернуто потерпілому. Вказав, що розкаюється, просив суд суворо його не карати. Разом з тим, обвинувачений визнав факт крадіжок майна у ОСОБА_6 , внаслідок чого цивільний позов в частині завдання ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 14 681 грн визнав повністю, а позов в частині завдання моральної шкоди потерпілій у розмірі 40 000 гривень не визнав, оскільки вважає, що не спричинив потерпілій жодної моральної шкоди.

Винуватість ОСОБА_4 доводиться наступними зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, показами свідків, які допитані безпосередньо у судовому засіданні, попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та приведені до присяги:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила суду, що з обвинуваченим познайомилась через інтернет і у грудні 2020 року він приїхав до неї на проживання в АДРЕСА_2 . Близько шести місяців вони з обвинуваченим проживали за адресою її місця проживання однієї сім`єю як чоловік і жінка, однак без реєстрації шлюбу. У березні 2021 року вона перебувала із сином у лікарні. Після повернення додому виявила, що у серванті, який вона не зачиняла та у якому зберігала належні їй золоті прикраси, такі відсутні. У крадіжці відразу запідозрила обвинуваченого, який на той час сам проживав у її квартирі. ОСОБА_4 зізнався їй у крадіжці та запевнив, що поверне все викрадене. На даний час обвинувачений так і не відшкодував спричинену їй матеріальну та моральну шкоду. Щодо призначення покарання підтримала позицію сторони обвинувачення. Пред`явлений нею цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином підтримує повністю, просить його задовольнити та стягнути з обвинуваченого на її користь 14 681 грн у відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та 40 000 грн у відшкодування спричиненої моральної шкоди.

- показаннями допитаної у кримінальному провадженні № 0000334 в якості свідка ОСОБА_6 щодо викрадення обвинуваченим майна потерпілого ОСОБА_7 , яка показала, що у господарстві тримала кролі. На початку червня 2021 року виявила, що кроляча клітка, яка розташована неподалік будинку була розвернута, пошкоджена і у такій вона виявила бензопилу. Потерпілий ОСОБА_7 повідомив їй, що бензопила належить йому. Літня кухня ОСОБА_7 від її кліток розташована на відстані близько двох метрів;

-показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що через горище обвинувачений проник у належний йому гараж, звідки викрав дитячий велосипед, бензопилу та генератор. При цьому, замок на дверях пошкоджено не було. Про крадіжку він дізнався після дзвінка та повідомлення про крадіжку. Велосипед був у кропиві, а інше майно було заховано у кролячій клітці. Зі слів потерпілої ОСОБА_6 йому стало відомо, що крадіжку вчинив її співмешканець - обвинувачений ОСОБА_4 . На даний час велосипед, бензопилу та генератор йому повернуто.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка показала, що у її внука був велосипед, який стояв у гаражі. Також у гаражі зберігалося майно ОСОБА_7 . Гараж був зачинений. Зі слів сусідів вона чула, що велосипед викрав обвинувачений ОСОБА_4 .

Крім вищенаведеного, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доводиться й матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- витягом з ЄРДР з якого слідує, що на підставі заяви ОСОБА_6 15 квітня 2021 року до ЄДРСР за № 0000201 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 164, том 1);

-протоколом огляду місця події від 14 квітня 2021 року, згідно якого, об`єкт огляду квартира, яка розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового цегляного будинку, що по АДРЕСА_3 звідки було викрадено золоті вироби та ілюстрованими таблицями до нього (а.с. 168-171, том 1);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 14 квітня 2021 року, згідно якого, в період часу з початку лютого 2021 року до моменту прийняття заяви з квартири ОСОБА_6 , яка розташована в АДРЕСА_2 викрадено золоті вироби (12 найменувань) на загальну суму 30 000 грн (а.с. 173, том 1);

-повідомленням Генерального директора «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» від 19 квітня 2021 року № 259/04, згідно якого, ОСОБА_4 в період часу з 01 січня 2021 року по 19 квітня 2021 року, а саме, 16 січня 2021 року звертався до ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» з приводу закладу обручки за реактивом, дані: 583 золото, загальною та чистою вагою 2,49, на суму 2700 грн., звернено стягнення 04 лютого 2021 року. (а.с. 175, том 1);

-повідомленням Генерального директора ОСОБА_9 від 19 квітня 2021 року № 259/04 згідно якого, у період часу з 01 січня 2021 року по 19 квітня 2021 року ОСОБА_4 дійсно звертався до ломбардних відділень ПТ «Ломбар Фінанс» з приводу закладу наступного майна: 16.03.2021 року -каблучка за реактивом 585 золото загальною вагою 1,31, чистою 1,3, звернено стягнення 18.03.2021 року; 16.03.2021 року - ладанка 585 золото за реактивом, загальною вагою 1,21, чистою вагою 1,21, звернено стягнення 18.03.2021 року; 16.03.2021 року - ланцюг за реактивом 585 золото, загальною вагою 2,6 чистою вагою 2,6, звернено стягнення 18.03.2021 року; 16.03.2021 року - ланцюг за реактивом 585 золото, загальною вагою 4,09 чистою вагою 4, звернено стягнення 18.03.2021 року; 16.03.2021 року - каблучка за реактивом деформована 500 золото, загальною вагою 0,77, чистою вагою 0,77, звернено стягнення 18.03.2021 року; 16.03.2021 року - ланцюг за реактивом розірваний 585 золото, загальною вагою 2,38, чистою вагою 2,3, звернено стягнення 18.03.2021 року; 16.03.2021 року - кулон за реактивом з камінням деформований 585 золото, загальною вагою 0,51, чистою вагою 0,46, звернено стягнення 18.03.2021 року.

- повідомленням в.о. генерального директора ПТ «Донкредит» ОСОБА_10 від 22 квітня 2021 року вих. № 2109 згідно якого, в період з 01 січня 2021 року по 22 квітня 2021 року ОСОБА_4 отримував у Товариства фінансові кредити під заставу ювелірних виробів, зокрема, 06 березня 2021 року підвіску загальною вагою 0,620 та чистою вагою 0,600, 585 проби; 06 березня 2021 року каблучку загальною вагою 1,360 та чистою вагою 1,330, 585 проби. У зв`язку із закінченням строку повернення кредитів та невиконанням позичальником своїх зобов`язань щодо їх погашення, відповідно до умов договору, Товариство набуло право стягнення шляхом відступлення предмету застави та права вимоги третім особам. При цьому повідомлено, що відступлення права вимоги та передання заставного майна третім особам здійснюється без ідентифікації таких осіб. (а.с. 180, том 1).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26 квітня 2021 року та відеозаписом до протоколу слідчого експерименту під час якого обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що викрав золото з квартири, що належить ОСОБА_6 та розташована в АДРЕСА_2 . Слідчий експеримент проводився з участю обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_6 у присутності працівників поліції. Обвинувачений вказав, що викрадав золото 16 січня 2021 року, 06 березня 2021 року та 16 березня 2021 року. У вказаній квартирі мешкав чотири місяці. ОСОБА_4 під час слідчого експерименту добровільно показав, що з шафи (відділ серванту) викрадав золоті вироби: кільця, кульчики, цепочки та вказав, що була така біла барсетка. 16 січня 2021 року викрав одне кільце; 06 березня 2021 року пару кілець та ланцюжок; 16 березня 2021 року решту золота. Перший раз ювелірні вироби здав у ломбард м. Нововолинська за що отримав 1500 грн.; другий раз у ломбард м. Червонограда отримав 9000 грн., а третій раз здав у ломбард 16 березня 2021 року за що отримав 6000 грн. чи 7000 грн., точно не пам`ятає.

-витягом з ЄРДР, згідно якого, на підставі заяви ОСОБА_7 зареєстровано кримінальне провадження №0000334 від 02 червня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 164, том 1);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 02 червня 2021 року згідно якого, в період часу з 17 год. 28 травня 2021 року по 08 год. 30 хв. 02 червня 2021 року невідома особа шляхом вільного доступу проникла до гаражного приміщення, що неподалік будинку АДРЕСА_3 звідки таємно викрала дитячий велосипед чорно-сірого кольору, бензопилу «Sthil», автомобільний електрогенератор (а.с. 202, том 1);

-протоколом огляду приміщення від 02 червня 2021 року, зокрема, гаражного приміщення, що розташоване неподалік будинку АДРЕСА_3 та ілюстративними таблицями до протоколу огляду місця події від 02 червня 2021 року по факту крадіжки з гаражного приміщення АДРЕСА_3 . В ході огляду ОСОБА_7 вказав на місце розташування викрадених речей, а саме, бензокоси. Виявлено відсутність дерев`яних дошок в стелі шириною близько 30 см. (а.с. 203-207, том 1);

-протоколом огляду місцевості від 02 червня 2021 року, огородженої ділянки місцевості, що розміщена неподалік будинку АДРЕСА_3 . На вказаній території ліворуч розміщене підсобне приміщення за яким розміщені дерев`яні дошки за якими по ліву сторону розміщена дерев`яна клітка білого кольору. На момент огляду двері у клітки відсутні. В ході огляду ОСОБА_4 вказав, що у вказаній клітці розміщені: бензопила марки «Sthil» MS 180 та автомобільний електрогенератор з наявними позначками «К-1 14 V 23/55 А». Перемістившись за металеву огорожу ОСОБА_4 вказав на місце в траві та інших зелених насадженнях, де виявлено дитячий велосипед чорно сірого кольору з написом іноземними літерами ( а.с. 209-217, том 1);

-протоколом огляду предметів від 03 червня 2021 року елекропили марки «Sthil» MS 180 оранжевого кольору; автомобільного електрогенератора з наявними позначками «К 1-14V23/55А»; дитячого велосипеда, чорно-сірого кольору з написами «Street Gangs» «Stret G 05»; огляд проводився у приміщенні кабінету № 15 ВП № 1 м. Нововолинськ Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області та фототаблицями до нього (а.с.222-225, том 1);

-висновком експерта від 15 червня 2021 року № СЕ-19/103-21/4861-ТВ згідно якого, ринкова вартість бувшого у вжитку дитячого велосипеду з маркувальним написом «Street Gangs G 05» станом на 02 червня 2021 року могла складати 900 грн.; ринкова вартість бувшої у вжитку бензопили марки «Stihl» моделі «MS180» станом на 02 червня 2021 року могла складати 2 453,33 грн. (а.с. 229-235, том 1).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

За вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вони є логічними і послідовними не містять протиріч і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, вони узгоджуються між собою про фактичні обставини справи, відтворюють реальну картину подій, що мала місце у січні 2021 року, березні 2021 року та в період часу з кінця травня 2021 року по початок червня 2021 року, а тому знаходить винуватість обвинуваченого доведеною повністю.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому, не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд дає критичну оцінку показанням обвинуваченого, в частині невизнання ним вини щодо проникнення до гаража потрепілого ОСОБА_7 , та розцінює їх як спосіб захисту та уникнення кримінальної відповідальності, оскільки його вина доведена вищенаведеними доказами, його покази повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, та не підтверджені жодними іншими належними та допустимими доказами.

Жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх заперечень обвинуваченим не надано та у судовому засіданні не здобуто.

Так, статтею 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Так, відповідно до частини 1 цієї статті не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Ці конституційні норми, що охороняють права і свободи людини, знайшли закріплення в Кримінальному процесуальному кодексі як засади кримінального судочинства (ст.ст. 7, 13 КПК), за якими не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Крім того, ч. 1 ст. 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Національне законодавство дає визначення поняттю житлу та іншому володінню особи.

Так, частиною 2 ст. 233 КПК України визначено, що під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи. Під незаконним проникнення до житла, або іншого володіння необхідно розуміти будь-яке вторгнення у житло, або інше володіння, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи в порушення встановленого законом порядку.

З обставин справи та досліджених доказів вбачається, що гаражне приміщення належне потерпілому, є іншим володінням особи, в розумінні норм законодавства.

Із правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року (справа №569/1111/16-к) слідує, що проникнення передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

Отже, судом встановлено, що гаражне приміщення розташоване біля будинку потерпілого ОСОБА_7 та відділено від земель загального користування парканом, висотою в один метр, таке має вхідні двері, які зачиняються на замок та використовується власником для зберігання речей. Саме з метою зберігання своїх речей потерпілим ОСОБА_7 було обмежено вільний доступ інших осіб до гаража, зокрема, й шляхом зачинення вхідних дверей. А та обставина, що вхід до гаража був тимчасово полегшений через незасклені вікна, отвір у горищі, ще не свідчить про те, що доступ у це приміщення був вільним, оскільки викрадені речі знаходились у межах спеціально обладнаного для зберігання майна приміщення з дверима, на які було встановлено засоби охорони від доступу сторонніх осіб та які відділяли територію, на якій розташовано гараж від територій загального користування.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки «проникнення в інше приміщення», а показання обвинуваченого щодо відсутності проникнення до гаража потерпілого спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні письмових доказів, показаннями потерпілого, допитаного в ході судового провадження, які, відповідно до ст. 85, 86 КПК України, є належними та допустимими, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про їх достатність для прийняття відповідного рішення щодо винуватості ОСОБА_4 , кваліфікуючи його дії за ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла підтвердження в ході розгляду кримінального провадження, зокрема така підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема, протоколом огляду місця події, протоколом проведення слідчого експерименту, протоколом огляду приміщення, протоколом огляду місцевості, висновком експерта, які були предметом безпосереднього дослідження суду і у своїй сукупності отримали належну оцінку та не викликають сумніву у своїй належності та допустимості, є взаємоузгодженими, та в своїй сукупності доповнюють один одного.

Дії обвинуваченого свідчать про їх умисний характер, направлений на таємне заволодіння майном потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Наслідком таких умисних дій стало заподіяння ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 15 207,84 грн, а ОСОБА_11 на загальну суму 3 353,33 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в інше приміщення. Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому є рецидив злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України щодо потерпілої ОСОБА_6 .

При цьому суд не враховує щире каяття як пом`якшуючої покарання обставини, адже щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»). Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений не висловив осуд своєї поведінки та жаль з приводу вчинених злочинів, добровільно шкоду не відшкодував, що свідчить про його небажання виправити ситуацію, що склалася.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень; обставини справи; дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він не має зареєстрованого місця проживання, непрацевлаштований та, будучи раніше судимим за злочини проти власності, вчинив новий злочин, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває; визнав вину у вчиненні крадіжки майна. Також суд враховує неодноразове притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, вчинення злочину під час умовно-дострокового звільнення від відбування невідбутої частини покарання та те, що належних висновків для виправлення поведінки він для себе не зробив, що у своїй сукупності засвідчує підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_4 . Окрім того, відповідно до ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 09.02.2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.04.2023 року у кримінальному провадженні щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, не вбачаючи підстав для призначення іншого виду покарання.

Достатніх підстав для застосування статей 69, 75 КК України не встановлено.

За вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 16 січня 2018 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2019 року замінено ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі (1 рік 4 місяці 4 дні) на покарання у виді обмеження волі строком на 1 один рік 4 (чотири) місяці 4 (чотири) дні. 27 листопада 2020 року Рівненським районним судом Рівненської області ОСОБА_4 звільнений умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді обмеження волі строком на один місяць і двадцять дев`ять днів. А тому остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з врахуванням вказаного судового рішення на підставі ч. 4 ст. 81 КК України, яка передбачає, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов не подано.

Щодо вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, суд зазначає наступне.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Також ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як передбачено статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно вимог ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілій завдано матеріальної шкоди на загальну суму 15 207,84 гривень. Разом з тим, потерпілою подано цивільний позов про відшкодування їй матеріальної шкоди в розмірі 14 681 грн та моральної шкоди в розмірі 40 000 грн. Оскільки дії обвинуваченого, які виразились у таємному викраденні чужого майна ювелірних виробів з помешкання потерпілої, спричинили їй матеріальну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 14 681 грн та моральні страждання, враховуючи, що розмір цивільного позову щодо відшкодування матеріальних збитків в сумі 14 681 грн підтверджується належними доказами, то такий у вказаній частині підлягає до повного задоволення.

Також, як стверджує потерпіла, вона перенесла психологічний стрес, була вимушена звертатись у правоохоронні органи. Вказане призвело до порушення її звиклого життєвого укладу, змусило вживати додаткових зусиль для організації свого побуту, відшукання коштів для забезпечення потреб сім`ї. З огляду на отриману матеріальну шкоду, враховуючи понесені потерпілою страждання, їх глибину та виходячи із засад розумності і справедливості на думку суду розмір моральної шкоди в розмірі 4 000 грн є достатнім для відшкодування спричиненої маральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 , а тому цивільний позов у вказаній частині підлягає до часткового задоволення. Водночас, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи посилання потерпілої у цивільному позові, що моральні страждання були пов`язані з ушкодженням здоров`я та понесення витрат на лікування, а тому вказаних покликань суд до уваги не бере.

Запобіжний захід обвинуваченому в даному кримінальному провадженні не обирався.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Згідно довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/103-21/4861-ТВ від 15 червня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000334 дані витрати становлять 1029,72 грн.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 16 січня 2018 року, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2019 року ( із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі) та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років та 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судові витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 1 029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 14 681 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят одну) гривню 00 коп. у відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. у відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Скасувати накладений арешт згідно ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 08 червня 2021 року на тимчасово вилучена майно, а саме, бензопилу марки «Sthil» «MS180», автомобільний електрогенератор з наявними позначками «К1-14V23/55А» та дитячий велосипед чорно-сірого кольору, з написами «Street Gangs» «Stret G05», які належать ОСОБА_7 та перебувають у Відділенні поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області.

Речові докази: електропилу марки «Sthil» «MS180»; автомобільний електрогенератор з наявними позначками «К1-14V23/55А»; дитячий велосипед чорно-сірого кольору з написами «Street Gangs», «Stret G05» повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1