Справа № 302/793/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2022смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: Головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

спеціаліста перекладача жестової мови ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я кримінальне провадження відносно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області, громадянина України, який має незакінчену середню освіту (7 класів), не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючого, інваліда Ш групи, з дитинства, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого: 06.07.2021 року Міжгірським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.304 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08.06.2022 року, біля 19-15 год., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись разом із малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля будинку АДРЕСА_2 , побачивши біля під`їзду № 2 вказаного будинку дитячий велосипед, з метою крадіжки чужого майна, підштовхнув рукою в спину ОСОБА_8 в напрямку під`їзду № 2, залишаючись на сторожі, з метою повідомлення малолітньому про можливу появу сторонніх осіб. Після цього, малолітній ОСОБА_8 , умисно, таємно, з метою заволодіння чужим майном, викрав дитячий велосипед марки «CROSSRIDE» червоного кольору, який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_3 , чим спричинено потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2679,00 грн.

Також, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, ігноруючи моральні засади суспільства у ставленні до виховання підростаючого покоління, що передбачають охорону неповнолітніх від негативного впливу, який може викликати бажання займатися діяльністю, що негативно сприймається суспільством та впливає на їх правильний розвиток, з метою викликати у неповнолітнього рішучість взяти участь в злочині, втягнув малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , в зайняття злочинною діяльністю, що виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Так, 08.06.2022 року, біля 19-15 годин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисних спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись разом із малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля будинку АДРЕСА_2 , побачивши біля під`їзду № 2 вказаного будинку дитячий велосипед, з метою крадіжки чужого майна, підштовхує рукою в спину ОСОБА_8 в напрямку під`їзду № 2, залишаючись на сторожі, з метою повідомлення малолітньому про можливу появу сторонніх осіб. Після цього, малолітній ОСОБА_8 , умисно, таємно, з метою заволодіння чужим майном, викрадає дитячий велосипед марки «CROSSRIDE» червоного кольору, який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_3 , чим спричинено потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2679,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні за участю спеціаліста перекладача жестової мови ОСОБА_5 , пояснив суду, що свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.304 КК України він визнає повністю, проти фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті не заперечує, кваліфікацію інкримінованих кримінальних правопорушень не оспорює та суду пояснив про обставини вчинення ним злочинів, зазначивши про те, що 08.06.2022 року, ввечері він разом із своїм двоюрідним братом ОСОБА_8 , 2010 року народження прийшли у центр смт.Міжгір`я та знаходячись на АДРЕСА_2 , він побачив дитячий велосипед червоного кольору, до якого підштовхнув малолітнього брата ОСОБА_8 та на жестах показав братові, щоб той взяв велосипед. Після чого ОСОБА_8 сів на вказаний велосипед та поїхав до вокзалу, де згодом вони і зустрілися. Потім з викраденим велосипедом вони пішли у табір, де мешкає брат ОСОБА_8 та залишили велосипед там. Коли він, ОСОБА_10 , прийшов із велосипедом у табір, то спочатку запропонував купити цей велосипед вітчиму ОСОБА_11 за 150 гривень, однак той відмовився. Через декілька днів цей велосипед матір малолітнього ОСОБА_11 повернула цей велосипед потерпілому. На теперішній час потерпілий до нього претензій жодних немає, велосипед йому повернуто у робочому стані. Також зазначає, що про вік свого двоюрідного брата ОСОБА_8 , якому виповнилося 12 років, він достовірно знав та розумів, що вчиняє крадіжку чужого майна та разом з братом ОСОБА_12 , який є малолітнім. Також він усвідомлює характер своїх дій, про вчинене шкодує та в судовому засіданні ОСОБА_6 запевнив суд, що належні висновки для себе зробив та подібного більше не повториться. Просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі.

Також, ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15.08.2022 року, яка набрала законної сили, клопотання слідчого судом задоволено та застосовано до малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - примусові заходи виховного характеру у виді передачі малолітнього ОСОБА_8 під нагляд матері ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з обмеженням дозвілля, що полягає в забороні малолітнім покидати житлове приміщення за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22-00 години вечора до 06-00 години наступного дня, встановивши тривалість заходу виховного характеру на один рік.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану; за ч.2 ст.304 КК України, як втягнення малолітньої особи у злочинну діяльність.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, в ході судового розгляду кримінального провадження активно сприяв встановленню істини по даному кримінальному провадженню, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання.

Крім того, заподіяна потерпілому ОСОБА_9 матеріальна шкода на теперішній час відшкодована у повному обсязі шляхом повернення працівниками поліції вказаному потерпілому викраденого майна.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення групою осіб та вчинення кримінального правопорушення з використанням малолітнього.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення корисливого злочину, на теперішній час також обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень (злочинів) проти власності та проти моральності, та вказані злочини, відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Крім того, на теперішній час ОСОБА_6 не працює, суспільно-корисною працею не займається, регулярного доходу та постійного джерела прибутку не має, стійкі соціальні зв`язки відсутні: ОСОБА_6 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей він немає, непрацездатні особи на його утриманні також не знаходяться, проте останній має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, скарг від сусідів на його поведінку не надходило, на диспансерному обліку у нарколога, психіатра ОСОБА_6 не перебуває, є особою з інвалідністю Ш групи з дитинства, безстроково, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим УСЗН Хустської РДА Закарпатської області 31.05.2022 року.

Згідно положень ч.2 ст.50, ч.2 ст.65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його матеріальне та сімейне становище, стан його здоров`я, який є особою з інвалідністю Ш групи, з дитинства, а також враховуючи думку потерпілого ОСОБА_14 , який на суворій мірі покарання не наполягає, на теперішній час будь-яких матеріальних, моральних претензій до обвинуваченого немає, цивільний позов не заявляє та просить призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на розсуд суду, а також з урахуванням досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно якої вбачається середній рівень небезпеки для суспільства (а.с.46-49), а також приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий за вчинення злочину проти власності, судимість за який на теперішній час не знята та не погашена у встановленому законом порядку, та який певних та належних висновків для себе не зробив і знову, в період випробувального строку, встановленого вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.07.2021 року, вчинив ряд умисних кримінальних правопорушень, які, відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, що свідчить про схильність ОСОБА_6 до вчинення протиправних злочинних діянь та небажання ставати на шлях виправлення, тому суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімального строку, передбаченого санкціями ч.4 ст.185 та ч.2 ст.304 КК України.

Крім того, як встановлено судом, вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробувальним строком один рік.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 інкриміновані йому злочини вчинив після постановлення Міжгірським районним судом Закарпатської області вироку за ч.2 ст.185 КК України, а тому суд вважає, що остаточне покарання має бути призначене обвинуваченому за сукупністю вироків, відповідно до вимог ст.71 КК України.

Дану позицію суд обґрунтовує тим, що згідно із системним аналізом положень ст.70, ст.71 КК України, початковим моментом періоду вчинення злочину, внаслідок якого суд призначає покарання за сукупністю вироків, є саме момент постановлення вироку, а не набрання ним законної сили. Так, закон про кримінальну відповідальність визначає загальний критерій для відмежування призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків і пов`язує його саме з моментом між діяннями, які вчинені до прийняття судового рішення про винуватість особи та після прийняття такого рішення. Також аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17).

А отже, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд застосовує положення ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України та на думку суду, в даному конкретному випадку саме таке покарання буде пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу винного ОСОБА_6 , який будучи раніше судимим, вчинив нові умисні злочини проти власності та проти моральності, що у свою чергу свідчить про його стійку поведінку щодо вчинення протиправних злочинних діянь, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 є особою суспільно-небезпечною і його виправлення та перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк у мінімальних межах санкції, визначеної ч.4 ст.185 та ч.2 ст.304 КК України.

Отже, з урахуванням викладеного, відповідно до вимог ст.71 КК України, суд вважає необхідним частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2021 року та за сукупністю вироків, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.71 КК України, у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69,75,76 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_14 у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.124, ст.126 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням у даному кримінальному провадженні експертів для проведення товарознавчої експертизи за №СЕ-19/107-22/5313-ТВ від 06.07.2022 року в сумі 943,90 грн.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме: - велосипед марки «CROSSRIDE» червоного кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 , згідно розписки від 08.07.2022 року, суд вважає за необхідне залишити за належністю потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; оптичний диск НОМЕР_2 з камери відео спостереження, яка знаходиться з тильної сторони магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та який долучений до матеріалів кримінального провадження № 0000091, суд вважає необхідним залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Запобіжний захід в ході досудового розслідування відносно ОСОБА_6 не обирався. Та враховуючи, що під час судового розгляду будь-який запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався, приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_6 під час судового розгляду, яким належним чином виконувалися свої процесуальні обов`язки, суд до набрання вироком законної сили вважає за можливе не обирати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 366-371, 373-376, 395, 532, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.304 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.304 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

-за ч.4 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.07.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_15 покарання у виді п`яти років десяти днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання після звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів на проведення у даному кримінальному провадженні товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-22/5313-ТВ від 06.07.2022 року, в сумі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок.

Речовий доказ у даному кримінальному провадженні: велосипед марки «CROSSRIDE» червоного кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 , згідно розписки від 08.07.2022 залишити за належністю потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Речовий доказ у даному кримінальному провадженні оптичний диск DVD+R з камери відео спостереження, яка знаходиться з тильної сторони магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ( АДРЕСА_4 ) та який долучений до матеріалів кримінального провадження №0000091 - залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: ОСОБА_1