УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №505/160/23

Провадження №1-кс/505/409/2023

05.04.2023 р. Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заступника керівника слідчого відділу Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру від 19.01.2023 року по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 18.01.2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Одеської області, м. Котовськ, з середньою - спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшла скарга захисника ОСОБА_5 на повідомлення про підозру.

Як вбачається зі скарги - адвокатом ОСОБА_5 на підставі відповідного договору та ордеру про надання правової допомоги здійснюється захист підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000040 за ч. 2 ст. 286 КК України від 18.01.2023 року, досудове розслідування в якому здійснюється слідчим відділом Подільського РУП ГУНП в Одеські області.

18.01.2023 року о 20:30 годин, ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.01.2023 року о 15:30 годин, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яка викладена органом досудового розслідування в наступній редакції:

18 січня 2023 року близько о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21150» р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , у денний час доби та в умовах необмеженої видимості здійснював рух по цементно-бетонному мокрому дорожньому покриттю дороги вул. Соборної, м. Подільськ, Одеської області у напрямку з півдня на північ від провулка Незалежності, м. Подільськ, Одеської області, на якій організований двосторонній, однорядний рух у кожному напрямку, дорожньої розмітки не має, зі швидкістю, яку на даний момент встановити не надалось можливим в порушення вимог п.п. 1.5., п/п «б» п. 2.3. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), що зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; рух керованого автомобіля постійно не контролював, вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою не стежив, чим створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, а саме передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховував на їх відвернення, не врахувавши дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру не переконався у безпеці свого руху, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не застосував, а навпаки, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які переходили через проїжджу частину на перехресті вулиць Соборна Шкільна, м. Подільськ, чим порушив вимоги п. 12.3 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), що зобов`язують водія:

п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку, внутрішньо мозкового крововиливу, відкритого перелому обох кісток гомілок, травматичного шоку та пішохід ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, субарахнаідального крововиливу, закритого перелому лівої кінцівки, перелому ребер, забою м`яких тканин нижніх кінцівок.

З урахуванням вищевикладеного ОСОБА_6 у сукупності допустив порушення вимог п. 1.5, п.п. «б» п. 2.3, п. 12.3, «Правил дорожнього руху України» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001).

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, по спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.

Захист володіючи матеріалами кримінального провадження наданими органами досудового розслідування при ознайомленнях, оцінюючи докази отриманні в ході реалізації законних прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 отриманих в порядку передбаченому ст. 22 КПК України, вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 19.01.2023 року у вчиненні номінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підлягає скасуванню з огляду на наступне.

На день повідомлення про підозри ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, в органу досудового розслідування були відсутні будь-які об`єктивні дані та докази, що до правової кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме щодо отримання пішоходами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень. Вказане рішення, щодо кваліфікації слідчим прийнято на підставі власних припущень, довідок з діагнозом виданих КНП «Подільської міської лікарні», які не являються висновками судових експертиз та не встановлюють тяжкість та характер тілесних ушкоджень в порядку передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України. Допиту експерта ОСОБА_10 , яка на день проведення допиту не мала статусу «Експерта» в передбаченому порядку ст. 69 КПК України у вказаному кримінальному провадженні, та вказаний допит слідчим проведено не маючи на це повноважень, в порушені вимог ч. 3 ст. 95; ст. 356 КПК України.

В ході захисту законних прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 та реалізуючи права передбачені ст. 22 КПК України, захистом на підставі ст. 1, 7, 7-1 Закону України «Про судову експертизу», ст. 242, 243 КПК України та у відповідності до ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в різні експертні установи було призначено судові експертизи и отримано ряд доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно висновків №1/23 від 15.02.2023 року спеціаліста з дослідження цифрового відеозапису (судового експерта ОСОБА_11 ) згідно відеозапису, час з моменту зникнення з поля зору об`єктиву камери відеоспостереження (прибл. на позначці 01:03-01:04 часу відтворення відеозапису) до моменту наступного виявлення зображення дрібного предмета, та який рухається перед автомобілем, складає 1,04 с та частин людського тіла газом з елементами будови автомобіля поля зору камери - 1,08с.

Висновку №17 від 17.02.2023 рогу ТОВ «Українська Експертна Компанія», (судовий експерт ОСОБА_12 );

1. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ-21150» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України.

2. За даних дорожніх умов, водій автомобіля «ВАЗ-21150» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 не мав технічну можливість виконати вимоги дати дорогу, тобто не мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода.

3. В даній дорожній обстановці у експерта немає підстав технічного характеру вважати дії водія такими, що не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР.

4. Для оцінки дій пішохода спеціальних знань в області судової автотехніки не потрібно та може бути здійснена слідством (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху.

5. В експертній практиці під причинною виникнення ДТП з технічної точки зору розуміють ряд факторів та невідповідносте дій учасників дорожнього руху вимогам Правил дорожнього руху, які послужили умовами настання ДТП.

Враховуючи результати проведеного дослідження у експерта немає підстав технічного характеру вважати дії водія такими, що не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, тобто немає підстав технічного характеру вважати дії водія такими, що не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР, які б знаходились в причинному зв`язку зі скоєнням ДТП.

Для оцінки дій пішохода спеціальних знань в області судової автотехніки не потрібно та може бути здійснена слідством (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху.

Висновку комплексної фото-технічної та інженерно-технічної експертизи Київського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № КСЕ-19/111-23/8422 від 22.03.2023 року.

1. Виходячи з даних відеофайлу «ch04-2012-01-18_09-50-00_09-55- 00M.avi» час з моменту зникнення пішоходів із ракурсу камери відеоспостереження до моменту появи пішоходів в ракурсі камери відеоспостереження після наїзду автомобілем складає 1,04 ± 0,04 с.

2. Виходячи із даних відеофайлу «ch04-2012-01-18_09-50-00_09-55- 00M.avi» та розмірних характеристик автомобіля «ВАЗ-21150», швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_2 після наїзду на пішоходів складає 64.94 км/год ± 2,6 км/год.

Виходячи із даних відеофайлу «256712.мр4» та розмірних характеристик автомобіля «ВАЗ 21150», швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_1 після наїзду на пішоходів складає 47,23 км/год ±3,16 км/год.

3. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед даною дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами пунктів: 18.1; 12.4 ПДР України.

4. В ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , з моменту виходу пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на нерегульований пішохідний перехід, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішоходів, шляхом застосування екстреного гальмування при його фактичній швидкості руху (44.07...67.54) км/год, відповідно при максимально дозволеній швидкості руху транспортних засобів у населених пунктах 50 км/год, водій ОСОБА_6 з моменту виходу пішоходів на нерегульований пішохідний перехід, також не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішоходів, шляхом застосування екстреного гальмування.

5. В даній дорожній ситуації, експертами, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , невідповідностей вимогам пункту 18.1 ПДР України, які б знаходилися у причинному зв`язку із настанням ДТП, не вбачається. Якщо швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_1 була більшою ніж 50 км/год, тоді експертами, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР України, які не знаходяться у причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, по причинам, зміст яких викладений у дослідницькій частіші даного висновку.

6. Вирішення даного питання не потребує спеціальних знань в галузі судової автотехніки та може бути вирішене самостійно, відповідно до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України.

7. З технічної точки зору, причиною виникнення даної ДТП, є виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_6 на відстані меншій ніж зупиночний шлях автомобіля «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_1 в умовах місця виникнення ДТП.

Висновку комплексної фото-технічної та інженерно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № КСЕ-19/116-23/2717 від 27.02.2023 року.

1. Виходячи з наданого відео-файлу із назвою «с1і04-2012-01-18 09-50- 00_09-55-OOM.avi», час, який минув з моменту зникнення пішоходів із об`єктиву камери відеоспостереження до моменту появи пішоходів в об`єктиві камери відеоспостереження після наїзду, становить приблизно 1,1 с.

2. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в заяві про проведення комплексної експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21150», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України.

3. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в заяві про проведення комплексної експертизи, у даній дорожній ситуації, водій автомобіля ВАЗ-21150», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дотримуючись вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

4. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в заяві про проведення комплексної експертизи, у даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_6 невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України не вбачається, і його дії, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

В діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху України, яка, з технічної точки зору, не знаходиться у причинному зв`язку із настанням цієї події.

5. Вирішення питання щодо того, як повинні були діяти пішоходи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в даній дорожній ситуації не потребує спеціальних технічних знань і може бути здійснено органами досудового розслідування або судом самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України.

6. Встановлення причини настання дорожньо-транспортної пригоди потребує оцінки сукупності зібраних по матеріалам цивільної справи доказів, з урахуванням висновків даної експертизи, і належного їх юридичного аналізу, що виходить за межі компетенції експертів-автотехніків, тому вирішення даного питання може бути здійснено судом самостійно

Захисник вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, було складено виключно на підставі припущень про вірогідність наявності вказаних в підозрі порушень вимог Правил Дорожнього руху України, та складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 , інкримінованого йому злочину.

Такі висновки органу досудового розслідування є суб`єктивними та не ґрунтуються на принципах об`єктивності та неупередженості під час проведення досудового розслідування.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 вимоги скарги підтримав та просив задовольнити. Також пояснив, що повідомлення про підозру від 19.01.2023 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 18.01.2023 року є необґрунтованим, оскільки не містить достатніх доказів, які б підтверджували наявність події кримінального правопорушення, а надані стороною захисту докази взагалі свідчать про її відсутність.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 , заступника керівника слідчого відділу Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечували, вважають, що повідомлення про підозру було здійснено відповідно вимог чинного законодавства, обґрунтованість підозри підтверджується рядом доказів, а висновки експертів на якій посилається сторона захисту, не є єдиним доказом у кримінальному провадженні, підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами і показами свідків. Крім того у кримінальному провадженні призначено ще інші експертизи, про що долучено супровідні листи.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Подільського ВП ГУ НП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000040 від 18.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

19.01.2023 о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Порядок здійснення повідомлення про підозру врегульований зокрема ст.ст. 276-278 КПК України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного повідомлення про підозру зазначений процесуальний документ містить зокрема відомості про зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .

Також на момент здійснення повідомлення про підозру існували достатні докази для підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами.

Виходячи зі змісту ст.368 КПК, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Проте, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Аналіз положень п.10 ч.1 ст.303 КПК дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру положень Глави 22 КПК, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.277 КПК.

Як визначено у ч.ч. 1,2 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих. При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Стороною захисту до скарги не долучено доказів на підтвердження того, що повідомлення

про підозру ОСОБА_6 від 19.01.2023 року слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим не були дотримані вимоги ст.ст. 278, 279 КПК України, а повідомлення про підозру було здійснено за відсутності достатніх доказів, які давали б можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_6 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, заступником начальника СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 долучено супровідний лист №66/4261 від 04.04.2023 року на адресу директора Одеського НДЕКЦ про призначення експертизи з експертної спеціальності 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» по кримінальному провадженню, яке внесене до ЄРДР за №0000040 від 18.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується штемпелем Одеського НДЕКЦ МВС України від 04.04.2023 року про призначення експертизи і отримання ними.

За таких обставин, аналіз вищевказаних норм закону дає підстави стверджувати, що у ході розгляду скарги підлягає з`ясуванню дотримання у ході повідомлення про підозру вимог Глави 22 КПК України, в тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.ст. 276, 277, 278 КПК України, з чого вбачається, що стороною захисту в судовому засіданні не доведено факту того, що при здійсненні повідомлення про підозру ОСОБА_6 органом досудового розслідування не було дотримано вимог положень ст.ст. 276-278 КПК України, а тому подана скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 7, 22, 107, 303, 306, 307, 309, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру від 19.01.2023 року по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 18.01.2023 року ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1