Провадження № 1-кп/554/596/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2023 м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави кримінальне провадження за № 0000726 від 05.11.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, раніше судимого: 12.12.2006 вироком Апеляційного суду Полтавської області за п.п. 2,4,10,15 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі, звільненого 27.02.2017 по відбуттю строку покарання; 24.02.2022 вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч.2 ст.345 КК України до 5-ти років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України на 2 роки; 03.08.2022 вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч.1 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5-ти років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України на 2 роки, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20.10.2022, близько 12 годин 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у квартирі, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс потерпілому ОСОБА_4 , який є особою похилого віку, та з яким він перебуває у сімейних відносинах (батько), один удар ножем, тримаючи його у правій руці, в ділянку грудної клітини з права, в результаті чого, заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани та внутрішньомязової гематоми, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У суді обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, але наполягав що спричинив тілесні ушкодження ножем своєму батьку, ОСОБА_4 не навмисно. Таку позицію він підтримав на протязі всього судового розгляду. Обвинувачений у суді показав, що постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьком. Восени 2022, точної дати та часу він не пам?ятає, перебуваючи за місцем свого мешкання, у тверезому стані, між ним та батьком, потерпілим, стався конфлікт, причину якого він зазначити не може. Він взяв ніж з кухні у свою ліву руку, а потім він не пом?ятає як, спричинив один удар ножем у праве плече батьку. Через деякий час він побачив кров на своїх руках та на сорочці, що була одягнута на батьку, якому запропонував допомогу, але останній відмовився. Він злякався, та покинув житло, куди повернувся того ж дня у вечорі. Батька в дома не було декілька днів. Обвинувачений у суді наполягав, що на час події був тверезий, на час спричинення тілесних ушкоджень ножем потерпілому, у потерпілого в руках нічого не було, та він в ході конфлікту не прохав у потерпілого грошей. Обвинувачений зазначив, що трудової книжки не має, офіційно за своє життя працевлаштований не був, харчується за рахунок батька, після подій потерпілий, батько, з ним разом не мешкає. ОСОБА_6 у суді сказав, що щиро кається у скоєному кримінальному правопорушенні, при цьому умислу спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 у нього не було, причину скоєння кримінального правопорушення назвати не зміг.

Обвинувачений в повному обсязі визнав цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі Полтавської міської ради про стягнення витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 у сумі 8447 гривень 70 копійок.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, потерпілого, свідків, дослідивши надані докази, які є належними та допустимими, вважає винуватість ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення, події якого мали місце 20.10.2022 - доведеною.

Винуватість ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_4 , даними ним у суді про те, що він є батьком обвинуваченого ОСОБА_6 , з яким до подій мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений не працює, неодноразово бив потерпілого, та систематично прохав гроші на спиртні напої, сигарети. 20.10.2022 біля 12 години, обвинувачений прийшов до кімнати потерпілого, де настирливо вимагав гроші, на що потерпілий надав йому суму у 100 гривень. Через деякий час, обвинувачений прийшов в стані алкогольного сп?яніння, продовжив вимагати гроші та мобільний телефон. Після того, як потерпілий йому відмовив, ОСОБА_6 почав кидати в сторону потерпілого стілець та велосипед, вдарив один раз палкою по правій нозі. Потерпілий лежав в своїй кімнаті на ліжку, побачив, що обвинувачений достав розкладний ніж, лезо якого довжиною близько 10 см., який обвинувачений взяв у свою праву руку та один раз наніс удар ножем в праве плече потерпілого, в наслідок чого у потерпілого пішла кров. ОСОБА_6 , побачив кров, забрав гроші та пішов з дому, при цьому обвинувачений не намагався надати йому допомогу. Потерпілий відразу звернувся за допомогою, зателефонував своєму старшому сину. Через деякий час його госпіталізували, у лікарні він провів біля тижня. За весь час перебування на стаціонарному лікуванні обвинувачений до нього не приходив, ніяк не допоміг. Потерпілий у суді додав, що декілька разів звертався до поліції з приводу поведінки обвинуваченого, а тому зараз вибачення обвинуваченого він не приймає, пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 він підтримує.

- Показами свідка ОСОБА_7 , даними нею у суді, про те, що вона є невісткою потерпілого, ОСОБА_4 , жінкою старшого сина та невісткою обвинуваченого, ОСОБА_6 20.10.2022, після обіду до неї зателефонував чоловік, який повідомив, що батька, ОСОБА_4 , вдарив ножем брат, обвинувачений ОСОБА_6 . Вона, в свою чергу, викликала швидку допомогу та поліцію. Вона супроводжувала потерпілого до лікарні, бачила кров на сорочці останнього, та ножове поранення на плечі. Свідок зазначила, що обвинувачений раніше бив потерпілого, з приводу чого, ОСОБА_8 звертався до поліції.

- Показами свідка ОСОБА_4 , даними ним у суді про те, що він є рідним братом обвинуваченого та сином потерпілого, ОСОБА_4 , які мешкають разом. Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово бив батька, потерпілого ОСОБА_4 . Обвинувачений веде антисоціальний спосіб життя та вимагає у батька гроші, з приводу чого, неодноразово зверталися із заявами до поліції. Восени 2022 року, в проміжок часу з 20-00 години до 22-00 годин до нього зателефонував батько, потерпілий ОСОБА_4 , який повідомив, що обвинувачений у нього вимагав гроші, а потім вдарив його ножем, після чого у нього пішла кров. Він зателефонував жінці, ОСОБА_7 , щоб вона викликала швидку та поліцію, а сам поїхав до батька, за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив потерпілого, на сорочці якого була кров. Обвинуваченого на місці не було. Через деякий час потерпілого було госпіталізовано.

- Даними протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.10.2022, заявник ОСОБА_4 (а.с. 71-72).

- Даними протоколів огляду місця події та огляду цифрового носія від 20.10.2022, 22.11.2022, а саме: квартири АДРЕСА_1 з фототаблицями, відеозаписом, який був предметом дослідження у суді та заява ОСОБА_4 про надання дозволу працівникам поліції на огляд квартири від 20.10.2022. (а.с.73-78,108-111).

- Даними протоколу огляду сорочки, яка належить ОСОБА_4 з плямами РБК від 20.10.2022 з фото таблицею. (а.с. 80-82).

- Даними постанови про визнання речовими доказами від 21.10.2022. ( а.с. 83-84).

- Даним протоколу проведення слідчого експерименту від 28.11.2022 з фототаблицею за участю підозрюваного ОСОБА_6 захисника ОСОБА_5 , статиста та двох понятих, в ході проведення якого ОСОБА_6 розповів та показав за допомогою статиста механізм, час та місце спричинення ним тілесних ушкоджень ножем потерпілому ОСОБА_4 (а.с.129-133).

- Даними проведення слідчого експерименту від 21.11.2022 з фото таблицею та відеозаписом, який був предметом дослідження у суді, за участю потерпілого ОСОБА_4 , спеціаліста ОСОБА_9 , статиста та двох понятих, в ході проведення якого ОСОБА_4 зазначив час, показав місце, предмет та механізм спричинення йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ножем. ( а.с.112-116).

- Висновками судово-медичних експертиз №1534 від 23.11.2022, №1535(додатковий) від 23.11.2022, відповідно до яких: у ОСОБА_4 виявлено: поранення грудної клітини справа у вигляді колото-різаної рани та внутрішньомязової гематоми, яке могло утворитись не менш ніж від однократної дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути і ніж, можливо в строк та при обставинах, вказаних в постанові, кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95р.).

В момент отримання тілесних ушкоджень підекспертний міг перебувати як у вертикальному так і в горизонтальному положенні або близькому до них.

Вищевказане тілесне ушкодження не характерне для його утворення при

падінні тіла.

Після отримання вище вказаного тілесного ушкодження підекспертний міг виконувати активні дії, рухатися, кричати, кликати на допомогу, певний проміжок,що залежить від індивідуальних особливостей організму.

Локалізація тілесного ушкодження у під експертного знаходиться в анатомічній ділянці досяжній для самоспричинення.

Покази дані потерпілим ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту, загалом не протирічать давності, механізму утворення, локалізації виявленого тілесного ушкодження у останнього. (а.с. 104-106);

-Висновком судово-імунологічної експертизи №1543 від 02.11.2022 відповідно до якої: кров потерпілого гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відноситься до 0(І) групи з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На чоловічій сорочці, вилученій в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , наданій на дослідження в об.№1,2 знайдена кров людини. При серологічному дослідженні в зазначених об`єктах виявлений антиген Н. Кров у цих слідах може походити від гр. ОСОБА_4 , крові якого властивий антиген Н. (а.с.97-98).

Аналізуючи вищенаведене, суд знаходить ствердження обвинуваченого в частині відсутності умислу спричинення тілесних ушкоджень ножем, який він тримав у лівій руці потерпілому ОСОБА_4 безпідставними та не знайшла свого підтвердження у суді, оскільки спростовується як матеріалами справи, а саме висновками судово-медичних експертиз, висновки деяких були наведені з урахуванням даних при проведенні слідчих експериментів події за участю як потерпілого так і обвинуваченого. Крім цього, позиція обвинуваченого спростовується показами потерпілого ОСОБА_4 , який у суді зазначив місце події, а саме він перебував на своєму ліжку у кімнаті, а також показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ножем, який обвинувачений тримав у правій руці в час їх спричинення, що в повному обсязі узгоджується з даними протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілого та обвинуваченого, які були предметом дослідження у суді. Також суд приймає до уваги покази свідків, які у суді надавали послідовні свідчення, котрі не змінювали в ході судового розгляду справи. Тому у суду відсутні підстави ставити данні свідчення під сумнів.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в справі № 428/11944/19 відзначив, що питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 діяв з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Суд вважає за необхідним навести, що судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що передбачено ч.1 ст.337 КПК України.

На підставі аналізу матеріалів справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, події якого мали місце 20.10.2022, а часткове невизнання своєї провини, пояснюється його намірами можливими способами спростувати обставини справи, зменшити їх у вигідному до себе напрямку, або зменшити ступінь своєї вини, та полегшити свою участь, а також вибраною тактикою захисту у суді.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 в п.43 ЄСПЛ підкреслив:» Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком. Обвинувачений раніше неодноразово судимий за скоєння умисного корисливого злочину, а також за скоєння особливо тяжких злочинів проти життя, статевої свободи та статевої недоторканості, скоїв кримінальне правопорушення в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння домашнього насильства, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації, за яким фактично мешкає та негативно характеризується. З 2018 року ОСОБА_10 перебував під динамічним наглядом у лікаря нарколога з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, зі шкідливими наслідками для здоров`я. У 2020 році був знятий з обліку. З 14.10.2019 по 16.10.2019 перебував на лікуванні КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» з діагнозом: психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, стан відміни неускладнений. На обліку у лікаря психіатра не перебуває.

При вирішенні питання про вид та міру покарання обвинуваченому, судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого. Згідно зі ст. 66 КК України - щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного.

Щирим каяттям вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Даних про таку оцінку ОСОБА_6 своїх дій у матеріалах справи не має, у суді останній не довів таких даних. Зазначені обставини на думку суду свідчать про безпідставне врахування такої пом`якшуючої покарання обставини як щире каяття.

Суд не визнає обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.67 КК України, перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння на час скоєння ним кримінального правопорушення, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів цього факту, які б спростовували позицію обвинуваченого, що він на час скоєння злочину був тверезий.

Відповідно до вимог ст.67 КК України, суд визнає обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, такі як вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку, та особи з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах.

З урахуванням викладеного, а також позицій висловлений у суді потерпілого, прокурора, сторони захисту та обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.125 КК України, у вигляді арешту в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Враховуючи дані про особу винного, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, то на підставі ч.1 ст. 71 КК України та приймаючи до уваги вимоги ст.72 КК України, суд вважає необхідним повністю приєднати обвинуваченому не відбуту частину покарання, призначену 03.08.2022 вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч.1 ст.185, ч.4 ст.70 КК України у вигляді позбавлення волі.

В ході досудового розслідування та суду клопотань про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого до суду не надходило, тому строк відбування призначеного судом покарання ОСОБА_6 , обчислювати з моменту його фактичного затримання.

В суді прокурор звернулась з цивільним позовом, в якому прохає суд стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі Полтавської міської ради витрати на лікування потерпілого ОСОБА_4 у сумі 8447 гривень 70 копійок.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимогу прокурора підлягають задоволенню у повному обсязі.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 127-129, 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст.72 КК України до покарання призначеного цим вироком повністю приєднати не відбуту частину покарання призначеного ОСОБА_6 03.08.2022 вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч.1 ст.185, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі, призначивши остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов прокурора - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі Полтавської міської ради витрати на лікування потерпілого ОСОБА_4 суму у розмірі 8447 (вісім тисяч чотириста сорок сім) гривень 70 копійок.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28.10.2022, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази по справі: чоловічу сорочку на блискавці в горловій частині з довгим рукавом синього, білого та червоного кольорів у клітинку на якій маються дві плями РБК неправильної форми, яка передана до камери зберігання речовихдоказів Полтавського РУП - повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_6 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1