В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді

ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000391 від 01.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

01.04.2022 приблизно о 20 год. 50 хв. ОСОБА_4 перебував за місцем проживання у будинку АДРЕСА_1 . В цей час повз його домоволодіння по проїжджій частині вулиці Франка проходили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння та голосно висловлювались нецензурною лайкою, порушуючи громадський порядок та знаходячись у громадському місці у темну пору доби у неосвітленому місці, безпосередньо перед початком комендантської години. Почувши голосну нецензурну лайку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_4 взяв для самозахисту однодульну мисливську рушницю 16 калібру «ИЖ - 18» № НОМЕР_1 , заряджену набоєм і спорядженим шротом та вийшов на подвір`я домоволодіння. У цей час ОСОБА_8 з невстановленою метою спробував перелізти через паркан, яким огороджено домоволодіння АДРЕСА_2 . Побачивши це, ОСОБА_4 зупинив його окриком і ОСОБА_8 повернувся до проїжджої частини вул. Франка в м. Бориспіль. ОСОБА_4 також вийшов на проїжджу частину вул. Франка. До ОСОБА_4 підійшла ОСОБА_7 та почала з ним спілкуватися, ображаючи його нецензурною лайкою, а ОСОБА_8 попрямував далі по вулиці в напрямку свого місця проживання. Після розмови з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 також попрямувала за ОСОБА_8 по вул. Франка в напрямку свого місця проживання.

У подальшому ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_8 біля повороту на перехресті АДРЕСА_3 , висловив йому зауваження з приводу стану алкогольного сп`яніння останнього, після чого пішов до місця свого проживання. У цей час ОСОБА_4 окликнула ОСОБА_7 , образивши його нецензурною лайкою. У зв`язку з цим, у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення вбивства ОСОБА_7 з мотивів неприязних відносин шляхом здійснення пострілу у неї з наявної у нього мисливської рушниці. Реалізуючи свій умисел, знаходячись на відстані приблизно 15 м. від ОСОБА_7 біля домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 приблизно о 20 год. 52 хв. здійснив постріл в неї з мисливської рушниці, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді численних вогнепальних ушкоджень лівого плеча та грудної клітки зліва та справа, два з них проникаючі в грудну клітину з ушкодженням легень, одне в області лівого плеча з ушкодженням плечової кістки, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення. У результаті пострілу настала смерть ОСОБА_7 внаслідок сліпого вогнепального дробового ушкодження грудної клітки та лівої руки з ушкодженням легень та лівої плечової кістки (перелом лівої плечової кістки), що ускладнилося крововтратою та шоком. Крім того, внаслідок пострілу ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження у виді двох ран волосяної частини голови. Після цього ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 та з мотивів неприязних відносин наніс йому кілька ударів прикладом рушниці та ногами по голові та руці, якою той прикривав голову, а також по тулубу, спричинивши ушкодження у виді відкритого уламкуватого перелому проксимальної фаланги 1 пальця лівої кисті, синця лівого плеча, синця в області поясниці зліва, які відносяться до легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень. У подальшому, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, не викликавши при цьому екстрену медичну допомогу та працівників поліції.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні умисного вбивства не визнав, вважає, що убивство потерпілої сталось через необережність. Під час судового розгляду ОСОБА_4 показав, що ввечері 01.04.2022 року він повернувся додому, повечеряв та приліг відпочити. Ближче до комендантської години через відкрите вікно він почув з вулиці крики і нецензурні слова чоловіка та жінки, у зв`язку із чим вийшов до воріт і побачив раніше незнайомих йому чоловіка та жінку, які були очевидно в нетверезому стані. Обвинувачений помітив, як чоловік дерся на сусідський паркан, а тому крикнув йому: «Що ви тут робите?», на що чоловік відразу відійшов від паркану, а жінка, в свою чергу, почала лаятись та ображати ОСОБА_4 нецензурними словами. Після цього обвинувачений забіг додому та взяв про всяк випадок свою мисливську рушницю 16 калібру «ИЖ - 18» № НОМЕР_1 , заряджену набоєм і споряджену шротом та з рушницею знову повернувся на подвір`я свого домоволодіння.

Щодо наявної в нього мисливської рушниці, то ОСОБА_4 пояснив, що вона дісталася йому ще від покійного батька і багато років простояла у шафі. Обвинувачений підтвердив, що мисливська рушниця дуже проста у використанні, а тому він без проблем зарядив її «кустарним набоєм». Крім того, ОСОБА_4 визнав, що вміє добре користуватися цією рушницею, знає як її розібрати, зарядити та привести в бойову готовність.

Як стверджує обвинувачений, коли він вийшов з рушницею на вулицю, то чоловік та жінка уже відійшли від його двору десь на 30 метрів, але не дивлячись на це, він вирішив їх наздогнати та прогнати далі. Зупинившись від них за 15 метрів, обвинувачений зробив їм зауваження, однак у відповідь жінка розвернулась, зробила крок йому на зустріч та почала знову ображати, а потім рукою замахнулася та вигукнула, що у неї граната і вона зараз його підірве. У цей момент ОСОБА_4 вирішив її налякати і здійснив один постріл з рушниці вверх, від якого жінка впала на землю. Далі обвинувачений підійшов до чоловіка, двічі ударив його прикладом рушниці для того щоб заспокоїти, оскільки він сильно на нього лаявся і кидався битися.

Як стверджує ОСОБА_4 , після його пострілу жінка уже не вставала, щось бурчала, лежачи на землі. До неї він близько не підходив, медичної допомоги не надав, швидку допомогу та поліцію не викликав. Обвинувачений вважав, що вона перелякалась від пострілу та через алкогольне сп`яніння упала на землю та можливо чимось вдарилася, а тому він не думав, що влучив у неї та убив її. Після цих подій ОСОБА_4 повернувся додому, гільзу викинув у туалет, а рушницю розібрав, поклав у мішок, відвіз на роботу та сховав. Лише зранку наступного дня від колег по роботі він дізнався про смерть тієї жінки. Обвинувачений ОСОБА_4 наголошує, що не бажав заподіяти смерті потерпілій, а мав намір налякати її та здійснити постріл вверх, але виявилось, що стріляючи, він взяв низько.

Не дивлячись на позицію ОСОБА_4 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується такими доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні повідомив, що проживав з потерпілою ОСОБА_7 разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та підтвердив, що 01.04.2022 року приблизно о 21 годині він зустрів потерпілу ОСОБА_7 на АДРЕСА_2 та вони пішки попрямували додому. Він йшов трохи попереду, а вона позаду. Свідок визнав, що вони вдвох були у стані алкогольного сп`яніння. Свідок ОСОБА_8 показав, що у потерпілої не було чим підкурити, а тому вона підійшла до обвинуваченого, який стояв біля свого будинку. Через певний час ОСОБА_4 та потерпіла стали лаятись один на одного, а тому свідок підійшов до них та забрав потерпілу, після чого вони вдвох попрямували в бік дому. Він знову знаходився попереду, а вона йшла позаду. Свідок пам`ятає, що у якийсь момент обвинувачений щось крикнув їм у слід, на що потерпіла розвернулася. У цю мить свідок почув один постріл, від якого вони впали на землю, після чого ОСОБА_8 побачив у ОСОБА_4 рушницю в руках. Згодом від працівників поліції свідок дізнався, що ОСОБА_4 того дня побив його прикладом по голові, але він цього чітко не пам`ятає. Також, свідок зазначив, що він особисто з обвинуваченим не розмовляв та не чув що саме говорила йому потерпіла. Свідок підтвердив, що дійсно писав заяву з приводу відсутності претензій до обвинуваченого, оскільки не хотів мати з ним жодної справи.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні підтвердила, що є сусідкою обвинуваченого, проживає в АДРЕСА_3 і була випадковим очевидцем вбивства потерпілої. Так, свідок показала, що ввечері 01.04.2022 року, перебуваючи вдома, вона почула з вулиці дивні звуки (заліза об залізо), у зв`язку із чим, вийшла на подвір`я, залізла на паркан та побачила свого сусіда ОСОБА_4 із зброєю в руках, який лаявся з незнайомим чоловіком. Потім свідок побачила як ОСОБА_4 , перебуваючи на відстані близько 30 кроків від чоловіка, тримаючи на рівні грудей зброю, здійснив один постріл в сторону незнайомої жінки, яка наче захищала своїм тілом того чоловіка, який стояв позаду неї. Від цього пострілу жінка та чоловік впали на землю. Далі ОСОБА_4 спокійно підійшов до них, подивився, розвернувся та пішов в сторону центру, а свідок викликала швидку допомогу і поліцію.

Даними автоматизованого робочого місця працівника поліції підрозділу «102» (далі АРМ 102), згідно якого 01.04.2022 о 21 год. 08 хв. у чергову частину телефоном від жінки надійшло повідомлення про чоловіка із зброєю, постріли та двоє людей, які лежать без свідомості. Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що 01.04.2022р. Бориспільським РУП ГУНП в Київській області внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та розпочато досудове розслідування.

Даними протоколу огляду місця події від 01.04.2022р., план-схемою до протоколу та фото таблицею до протоколу підтверджується, що слідчий в присутності понятих оглянув місце вчинення злочину проїжджу частину (асфальтна ділянка) навпроти будинку АДРЕСА_3 , де виявив труп особи жіночої статті на вигляд близько 50-55 років, який лежить у положенні лежачи на спині. На трупі маються вогнепальні дробові пошкодження діаметром 5-6 мм.; в області правої ключиці чотири штуки, правої бокової поверхні дві; в області лівої ключиці, лівого передпліччя та лівого бокового суглобу, бокової поверхні шиї зліва до тридцяти поранень. В області тьмяно-потиличної частини голови забійна рана «L» образної форми довжиною 4 сантиметри, на фоні якої пальпується патологічна рухливість кісток черепа. На фалангах пальців лівої руки маються нашарування ґрунту. Труп на дотик теплий, трупне заклякання відсутнє в усіх групах м`язів, трупні плями відсутні. На куртці трупу виявлено наскрізні пошкодження, аналогічні дробовим пораненням. Далі в провулку навпроти стовпа № 6 (електроопори) на узбіччі лежить сумка чорного кольору з речами та документами на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2022, довідкою до протоколу підтверджується, що слідчий у присутності понятих пред`явив ОСОБА_8 чотири фотознімки різних фізичних осіб, ОСОБА_8 впізнав особу, яка здійснила постріл в ОСОБА_7 з мисливської зброї за сукупністю рис обличчя на фото № 3, на якому розміщено фотознімок ОСОБА_4 .

Даними протоколу слідчого експерименту із свідком ОСОБА_8 від 12.05.2022 та долученого до нього відеозапису вбачається, що в ході слідчого експерименту зі свідком, проведеного в АДРЕСА_2 , останній відтворив обставини за яких 01.04.2022 року обвинувачений здійснив постріл із рушниці в бік ОСОБА_7 , внаслідок чого заподіяв їй смертельне поранення, після чого наніс і йому тілесне ушкодження.

Даними довідки стаціонарного відділення комунального некомерційного підприємства «Бориспільська Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» № 154 від 01.04.2022 року підтверджується вогнепальне поранення отримане свідком ОСОБА_8 . Даними висновку експерта № 23 від 05.04.2022, підтверджується що рани ОСОБА_8 в області волосяної частини голови та відкритий уламкуватий перелом проксимальної фаланги 1-го пальця лівої кисті могли утворитися від дії тупих предметів, не виключено осипом шроту від пострілу із вогнепальної зброї.

З протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 16.05.2022 та долученого до нього відеозапису вбачається, що в ході слідчого експерименту зі свідком, проведеного в АДРЕСА_3 , остання відтворила обставини за яких ввечері 01.04.2022 року її сусід ОСОБА_4 здійснив постріл з вогнепальної зброї у сторону жінки та чоловіка, від якого вони впали на землю.

Даними протоколу перегляду відеозапису від 04.04.2022 та долученим до нього відеозаписом встановлено, що на відео від 01.04.2022 року о 19 год 51 хв 02 сек з вулиці Франка в м. Бориспіль Київської області з`являється особа в якої на правому плечі знаходиться сумка, яка в подальшому рухається у невідомому напрямку зі сторони центра в м. Борисполі. Через декілька секунд з`являється тінь другої особи, яка рухається за вищезазначеною особою. О 19 год 52 хв 16 сек з`являється тінь третьої особи, яка рухається в напрямку вищезазначених осіб, тримаючи у руках припіднятий у верх невідомий предмет.

Даними протоколу слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 03.04.2022 та долученого до нього відеозапису вбачається, що в ході слідчого експерименту з ОСОБА_4 , останній відтворив обставини, які трапилися ввечері 01.04.2022 року поблизу його подвір`я АДРЕСА_1 . На слідчому експерименті ОСОБА_4 детально показав яким чином та на якій відставні він здійснив постріл з рушниці в бік потерпілої, повідомив куди сховав після злочину зброю. Під час слідчого експерименту у приміщені КП «Водоканал» (м. Бориспіль, вул. Бежівка, 10) було виявлено та вилучено сховану ОСОБА_4 одноствольну рушницю № НОМЕР_1 з набоями 16 калібру в кількості 9 штук. Вказані речі в подальшому постановою слідчого від 03.04.2022 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та на останні ухвалою слідчого судді накладено арешт.

Даними висновку експерта № 149 від 04.04.2022, яким підтверджується, що за результатом судово-медичної експертизи експертом ОСОБА_11 встановлено, що смерть ОСОБА_7 11.08.1971 ІНФОРМАЦІЯ_3 настала внаслідок сліпого вогнепального дробового ушкодження грудної клітки та лівої руки з ушкодженням легень та лівої плечової кістки (перелом лівої плечової кістки), що ускладнилося крововтратою (крововилив в ліву та праву легеневу порожнину по 1500мл) та шоком. При дослідженні тіла трупа ОСОБА_7 виявлено ушкодження: численні вогнепальні ушкодження лівого плеча та грудної клітки зліва та справа (крім рани та крововиливу в області тім`яного бугра) (які є вхідними) утворилися внаслідок дії вогнепальної зброї патрон якої був заряджений шротом. Два ушкодження проникли в грудну порожнину з пошкодженням легень, одне ушкодження в області лівого плеча з пошкодженням плечової кістки. Такий висновок підтверджується наявністю дефекту тканин в області ран та наявністю шматочків дефоромованого металу в області ушкоджень та наявністю раневих каналів. Наявність ушкоджень на великій ділянці тіла, велика кількість сліпих ушкоджень тіла, відсутність додаткових факторів пострілу на тілі свідчить про те що постріл був зроблений із великої відстані більше 2-5 метрів в межах дії осипу шроту. Описані вище тілесні ушкодження оцінюються в сукупності та згідно Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Ушкодження в області потиличної кістки (рана та крововилив в області потиличного бугра) утворилися внаслідок дії тупого предмету, або при падінні на такий незадовго до смерті, або в момент її настання та згідно Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в суді судово-медичний експерт ОСОБА_11 роз`яснив, що загальна кількість дробин у одному патроні становить приблизно 200 дробин, а на тілі ОСОБА_7 було виявлено близько 35 слідів шроту, з них 3 проникаючі від яких померла потерпіла. Також, експерт пояснив, що дослідження дробинки шроту (у даному випадку розміром 0.3 на 0.2 сантиметра) свідчить, що максимальна дальність польоту шроту могла становити 300 метрів, при цьому слід враховувати, що смертельна дія шроту становить при пострілі уже в межах 40 метрів. На думку експерта, розташування осипу дробі на тілі потерпілої узгоджується з вихідними даними, про те що постріл був здійснено з відстані близько 15 метрів. Смерть ОСОБА_7 настала протягом п`яти хвилин після пошкодження від крововтрати та шоку.

Доводи сторони захисту про здійснення обвинуваченим пострілу вверх експерт ОСОБА_11 повністю заперечив, зазначивши, що усі наявні дані щодо знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації поранень та тілесних ушкоджень свідчать, що постріл був здійснений у напрямку потерпілої.

Даними висновку експерта № КСЕ-19/111-22/9669-БЛ від 23.05.2022, згідно яких за результатами проведення балістичної експертизи експерт Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_12 дійшов висновку, що надана на дослідження рушниця «ІЖ-К», № ИО1160 є гладкоствольною вогнепальною зброєю та є справною та придатною до стрільби одноствольною мисливською рушницею моделі «ІЖ-К», № НОМЕР_2 , 16 калібру; надані на дослідження патрони виготовлені саморобним способом по типу мисливських патронів 16 калібру шляхом спорядження капсульованої гільзи метальним пороховим зарядом, паперовими прокладками, повстяними клейтухами, заглушкою з напівпрозорої воскоподібної речовини (в окремих патронах) та множинним метальним снарядом шротом та картеччю; тип, вид та калібр наданих на дослідження патронів відповідає типу виду та калібру патронів, для стрільби якими призначена надана на дослідження рушниця «ІЖ-К», № ИО1160.

Під час судового розгляду експерт ОСОБА_12 роз`яснив, що з огляду на виявлені у потерпілої поранення, враховуючи особливості виду зброї, типу та калібру патронів, зважаючи, що патрони були виготовлені саморобним способом з вмістом різного розміру діаметру шроту та картеччю (коливається від 0.3 см в діаметрі до 0.8 см.) очевидним є, що постріл здійснено у напрямку цілі, тобто в потерпілу. При цьому, попадання шроту у ціль більшою чи меншою кількістю у даному випадку значення не має.

Даними висновку судово-психіатричного експерта № 115 від 06.05.2022 року встановлено, що ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено; в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує; клінічних ознак наркотичної та алкогольної залежності під час проведеного обстеження не виявлено; під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував.

Під час судового розгляду у змагальному процесі обвинувачений та захисник не ставили питань про недопустимість жодних доказів, зібраних стороною обвинувачення.

Судом встановлено та не оспорюється жодним учасником провадження, в тому числі обвинуваченим, що останній здійснив один постріл із мисливської рушниці. Показання обвинуваченого щодо здійснення вищевказаного пострілу саме вгору спростовуються даними протоколу огляду місця події, показаннями свідка ОСОБА_9 щодо здійснення пострілу в сторону потерпілої, даними протоколу слідчого експерименту із нею, а також показаннями допитаних в суді експертів, які узгоджені між собою та перебувають у достатньому взаємозв`язку з результатами проведених експертиз. З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими твердження захисника щодо недоведеності здійснення обвинуваченим пострілу в потерпілу. Також, непідтвердженими жодним доказом є твердження обвинуваченого щодо вчинення потерпілою погрози застосувати до нього вибухову зброю (гранату).

Отже, судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Правову кваліфікацію його дій суд вважає правильною. При цьому, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого та необхідність їх перекваліфікації на ч. 1 ст. 119 КК України (вбивство через необережність).

Так, суб`єктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України злочину - умисного вбивства характеризується виною у формі умислу. Відповідно до ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий та непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припустила їх настання. Інтелектуальний момент непрямого умислу полягає в усвідомленні особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків. Непрямий умисел повністю збігається з прямим умислом за такою ознакою інтелектуального моменту, як усвідомлення. Однак інша ознака - передбачення суспільно небезпечних наслідків - значно відрізняється від подібної ознаки прямого умислу. Відповідно до закону при прямому умислі винний передбачає наслідки як можливий або неминучий результат свого суспільно небезпечного діяння, а при непрямому умислі він передбачає лише можливість настання таких наслідків.

Статтею 119 КК України передбачена відповідальність за вбивство, вчинене через необережність. Відповідно до положень ст. 25 КК України необережність поділяється на злочинну самовпевненість та злочинну недбалість. Необережність є злочинною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна і могла їх передбачити. При вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчинюваної ним дії (бездіяльності), але легковажно розраховує на її відвернення. При цьому повинен мати місце розрахунок на конкретні обставини, які, на думку винного, відвернуть настання смерті. Однак такий розрахунок виявляється легковажним. Обставинами, які, на думку винного, відвернуть настання смерті, можуть бути його власні сили і можливості, діяльність інших людей тощо. При вчиненні злочину, що розглядається, характерним є те, що винний переконаний у ненастанні злочинного наслідку.

Вбивство через необережність внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від вбивства з непрямим умислом, коли винний, передбачаючи настання смерті, свідомо її допускає. При цьому винний усвідомлює можливість настання смерті потерпілого в даному випадку від його поведінки, не бажаючи разом із тим злочинного наслідку або байдуже ставлячись до його настання. Про наявність непрямого умислу свідчить, зокрема, розрахунок винного на випадковість, «навмання». При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненої ним дії (бездіяльності), але повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , взявши після першої зустрічі із потерпілою вдома зброю та повернувшись на місце події, перебуваючи на незначній відстані (близько 15 метрів) від потерпілої, навівши рушницю в її сторону, зарядивши попередньо останню, та натискаючи на спусковий гачок, від чого відбувся постріл, повністю усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, а також те, що такі дії можуть призвести до загибелі людини. У даному випадку ОСОБА_4 чітко усвідомлював, що саме його конкретна дія може спричинити суспільно небезпечний наслідок, і тим самим у загальному виді передбачав розвиток причинного зв`язку між своїми діями і можливим його наслідком. (Аналогічна думка з цього приводу викладена в Постанові ВС від 23 квітня 2020 року 577/3894/14)

При цьому, суд звертає увагу, що основна сутність непрямого умислу - в його вольовій сфері психічної діяльності. Особливість вольової ознаки полягає у відсутності бажання настання суспільно небезпечного наслідку. Незважаючи на передбачення можливості настання такого наслідку, особа не має потреби в його досягненні. Має місце передбачення тільки ймовірності настання такого наслідку.

Тобто, виникла ситуація, при якій ОСОБА_4 , не спрямовуючи свою волю на досягнення наслідку, все ж таки свідомо допускав його настання за відсутності розрахунку на його відвернення. Таким чином, небажання в даному випадку смерті потерпілої не виключає умисної вини засудженого. Свідоме допущення наслідків виявилося в його байдужому ставленні до настання смерті, тобто він діяв саме з непрямим умислом. В даному конкретному випадку вчинення вбивства внаслідок злочинної самовпевненості винного виключається, оскільки направляючи зброю в потерпілу та витискаючи спусковий гачок, обвинувачений свідомо допускав настання смерті потерпілого, а не легковажно розраховував на її відвернення.

Також, суд враховує, що обвинувачений мав щонайменше загальне уявлення про зброю, її механізм, структуру та принцип дії, вмів добре користуватися наявною в нього рушницею, знав як її розібрати, зарядити та привести в бойову готовність.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 (дружина обвинуваченого) та ОСОБА_14 (дочка обвинуваченого) показали, що проживають з обвинуваченим разом в одному будинку і пам`ятають, що ввечері 01.04.2022 року та зранку наступного дня вони нічого дивного і незвичайного у поведінці ОСОБА_4 не помітили, останній був спокійний, нічого їм не розповів, лише від працівників поліції свідки дізнались про вбивство жінки.

Дії ОСОБА_4 , який після пострілу у потерпілу не намагався з`ясувати її стан здоров`я і надати допомогу, не викликав швидку медичну допомогу, залишивши потерпілу на дорозі, а наніс безпосередньому свідку події декілька ударів прикладом рушниці, сховав рушницю за місцем роботи, не повідомив жодному члену сім`ї про те, що сталось, свідчать про їх мобілізованість, усвідомленість та цілеспрямованість і разом із іншими, встановленими обставинами, спростують твердження сторони захисту про необережний характер заподіяння смерті потерпілій.

Таким чином, дані про обстановку скоєння злочину, поведінку винного, що передувала події, спосіб та знаряддя вчинення діяння, характер виявлених на трупі потерпілої тілесних ушкоджень, постзлочинну поведінка засудженого, підтверджують висновок про направленість умислу ОСОБА_4 на позбавлення життя потерпілої, а всі його дії при скоєнні злочину носили послідовно умисний характер. Таким чином, немає підстав вважати, що ОСОБА_4 вчинив вбивство через необережність. Дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковані правильно.

Обставиною яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 слід визнати лише добровільне відшкодування шкоди, тому що як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_6 від 08.06.22р., його показань в суді, а також показань обвинуваченого останній відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду, у зв`язку із чим потерпілий майнових претензій до нього не має.

Щодо щирого розкаяння у вчиненні злочину, то суд звертає увагу, що щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину суто з позицій психологічної внутрішньої переорієнтації суб`єкта, справжнє засудження свого діяння, визнання його антисуспільного характеру, про що мають свідчити і об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім (Аналогічна думка викладена в Постанові ВС від 14 листопада 2022 року № 640/3693/15-к). Однак з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_4 не визнав усіх обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї вини, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття. Отже, підстави для визнання судом обставиною, яка пом`якшує покарання - щирого каяття відсутні.

Також, суд відкидає посилання обвинуваченого та його захисника на наявність пом`якшуючої обставини - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, тому що активне сприяння полягає у наданні особою органам досудового розслідування допомоги в установлені невідомих їм обставин справи. На підтвердження здійснення допомоги слідству стороною захисту не долучено жодних підтверджуючих матеріалів. Крім того, слушним є заперечення прокурора, в яких останній звернув увагу на те, що після вчинення злочину ОСОБА_4 покинув місце злочину; гільзу викинув у туалет, а рушницю розібрав, поклав у мішок, відвіз та сховав на роботі; затримання ОСОБА_4 відбулось 03.04.2022р. в порядку ст.. 208 КПК України; під час слідчого експерименту обвинувачений стверджував про самозахист від потерпілої з гранатою.

Крім того, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, тому що в обґрунтування вказаних обставин ні захисник, ні обвинувачений не назвали жодних таких сімейних обставин, не долучили доказів на підтвердження їх наявності, а також не мотивували наявність зв`язку між тяжкими сімейними обставинами і вчиненим злочином, характер якого свідчив би, що наявні на стороні винного тяжкі обставини значною мірою обумовили вчинення ним злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що обвинуваченим вчинено умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи. Дані про особу обвинуваченого свідчать про те, що він раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, працює водієм в КП ВКГ «Бориспільводоканал», має міцні соціальні зв`язки. Згідно виробничих та інших характеристик ОСОБА_4 своєчасно виконував накази керівництва, порушень трудової дисципліни не допускав, підтримував дружні стосунки з колегами по роботі, до сусідів ставився з повагою, в конфліктних ситуаціях помічений не був. З характеристики дільничного Бориспільського РУП по місцю проживання ОСОБА_4 , характеризується з посередньої сторони, від сусідів скарг не надходило. Згідно медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, ст.. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди керуються принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

З огляду на те, що ОСОБА_4 умисно із застосуванням зброї протиправно заподіяв смерть людині, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину, яка пом`якшує покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи захисника про застосування ст.. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Так, статтею 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин. Частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи. При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. При цьому, призначаючи засудженому більш м`який вид покарання, аніж встановлений санкцією статті (частини статті) Особливої частини КК, суд має належно обґрунтувати, що саме цей захід примусу дозволить досягти ключової мети покарання, а саме виправлення винної особи та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що стороною захисту належним чином не обґрунтовано, які саме декілька обставин істотно зменшують суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину та слугують підставами для застосування статті 69 КК України. Отже, у даному випадку правові підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2022 року, на одноствольну мисливську рушницю із маркуванням № НОМЕР_1 , - 9 набоїв 16 кал. скасувати. Речові докази, а саме: одноствольну мисливську рушницю із маркуванням № НОМЕР_1 ; 9 набоїв 16 кал. передати до УЛМТЗ ГУНП в Київській області. Крім того, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 4118,88 грн.

З метою запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 20 ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Негайно взяти під варту в залі судового засіданні ОСОБА_4 20 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Утримувати ОСОБА_4 20 ІНФОРМАЦІЯ_4 під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбування покарання рахувати з 10 січня 2023 року.

У строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 03.04.2022 р. по 27.05.2022 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2022 року, на одноствольну мисливську рушницю із маркуванням № НОМЕР_1 , - 9 набоїв 16 кал. скасувати.

Речові докази, а саме: одноствольну мисливську рушницю із маркуванням № НОМЕР_1 ; 9 набоїв 16 кал. передати до УЛМТЗ ГУНП в Київській області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 4118,88 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1