У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/7426/22

№ 1-кс/183/1991/22

05 грудня 2022 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши клопотання слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою у кримінальному провадженню № 0001190 від 06.11.2022 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриків, Тернопільского району Тернопільської області, громадянина України, одруженого, військовослужбовця ЗСУ старший солдат ВЧ НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 ,

про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженню № 0001190 від 06.11.2022 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05.11.2022 військовослужбовець ЗСУ старший солдат водій 1-го відділення 3-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 , перебував за місцем несення служби, а саме: с. Кутьківка, Куп`янського району, Харківської області, де на усній домовленості між керівництвом агрофірми ППСПФ "АГРО" та ВЧ НОМЕР_2 , здійснював охорону військового майна ВЧ НОМЕР_2 , яке було розміщене на території тракторної бригади ППСПФ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Згідно ст. 27 Конституції України ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Однак, незважаючи на вищевказані норми законодавства, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

05.11.2022 близько 21:00 військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_5 перебував у кімнаті для охорони ППСПФ "АГРО", де розпивав спиртні напої з місцевим мешканцем гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, під час сумісного розпиття спиртних напоїв між військовослужбовцем ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_7 виник конфлікт через різні політичні переконання та на ґрунті раптових виниклих неприязних відносин у військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_5 виник злочинний умисел на вбивство ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та бажаючи настання саме таких наслідків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, 05.11.2022 близько 21:00 старший солдат водій 1-го відділення 3-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 , перебуваючи в кімнаті для охорони ППСПФ "АГРО", розташованої на території с. Кутьківка, Куп`янського району, Харківської області, взявши закріплену за ним автоматичну зброю марки АКС-74У кал. 5.45мм. № НОМЕР_3 , здійснив постріли у громадянина ОСОБА_7 , який від отриманих внаслідок цього вогнепальних кульових поранень загинув на місці події.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

06 листопада 2022 року о 17:30 підозрюваного ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.
07 листопада 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0001190 від 06.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

09 листопада 2022 року ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайоного суду Дніпропатровської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 грудня 2022 року.

Обставинами, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є: протоколи огляду місця події від 06.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 06.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 06.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 06.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 06.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 06.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 06.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 28.11.2022.
Метою продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
На даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що встановлені ухвалою суду при обрані ОСОБА_5 запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, оскільки враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину(ч. 1 ст. 115 КК України), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п.1 ч.1 ст. 17 КПК України).

Крім того, зважаючи, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджуються, у тому числі, і показами свідків, особисто відомих обвинуваченому, і перебуваючи на волі, останній буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному проваджені. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких обвинувачений ОСОБА_5 фактично проходить військову службу в населеному пункті разом із іншими допитаними свідками та потерпілою стороною, а також може мати інформацію щодо їх фактичного місця мешкання та місця перебування, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України).

У зв`язку з існуванням вищевказаних ризиків, з метою виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив злочин, за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

Крім цього територія Дворічанської об`єднаної територіальної громади, Куп`янського району, Харківської області, де ніс службу підозрюваний, включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022, що унеможливлює контроль за процесуальною поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 та значно збільшує вірогідність вчинення ним вищевказаних ризиків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, заперечували проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні не надано. У зв`язку з цим захисник просив змінити запобіжний захід своєму підзахисному на особисту поруку.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання прокурора та захисника, дійшов такого висновку.
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 11/0/9-22 від 18.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей) змінено територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 193 КПК України передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

За нормою ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З досліджених слідчим суддею доказів убачається, що стороною обвинувачення зібрані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином.

Слідчий суддя бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з якою факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема, таку правову позицію Європейський суд з прав людини виклав в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії» та п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_14 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених пунктами 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам підозрюваного переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме: тримання під вартою.

На думку слідчого судді прокурор надав переконливі аргументи в обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя вважає, що враховуючи конкретні обставини справи, встановлені під час судового розгляду клопотання прокурора, суспільний інтерес, особу підозрюваного, з огляду на існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слід продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Захисником ОСОБА_4 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано, що є і підставою для відхилення позиції захисника щодо зміни раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку.
Керуючись ст. ст. 176-178, 180, 183, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокурора тури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою у кримінальному провадженню № 0001190 від 06.11.2022 відносно задовольнити.
Продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 03 січня 2023 року.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку відмовити.
Повний текст ухвали складено і оголошено 08 грудня 2022 року о 10 годині 15 хвилин.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1