Справа № 462/4770/22
провадження 1-кс/462/440/23
У Х В А Л А

02 березня 2023 року слідча суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000674 від 09.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

встановив:

старший слідчий СВ відділу поліції №1 Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на земельну ділянку № :01:070:0379 площею 0,0455 га. та на частку 245/1000 житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані у АДРЕСА_1 , котрі являються власністю ОСОБА_6 , із забороною їх відчуження, розпорядження.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 07 вересня 2022 приблизно з 21 год. 20 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, приїхав в автомобілі марки «Богдан» модель 211140 д.н.з. НОМЕР_1 (таксі) на територію автостоянки «Львівської обласної організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», що розташована у м. Львові по вул. Калнишевського, 35, де на місці № 13 знаходився припаркований автомобіль марки «Toyota Land Cruser 200», д.н.з. НОМЕР_2 , що перебуває у користуванні ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 скориставшись відсутністю власника/користувача автомобіля, шляхом використання невстановленого предмету, невстановленим способом відчинив автомобіль марки «Toyota Land Cruser 200», д.н.з. НОМЕР_2 і завів двигун, після чого на вказаному автомобілі вирушив з місця події, залишивши межі автостоянки, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 60 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 07.09.2022 становить 2 194 116 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

28.09.2022, ОСОБА_6 відповідно до п.3 ч.2 ст.276 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 324222145 встановлено, що ОСОБА_6 являється власником земельної ділянки № :01:070:0379 площею 0,0455 га. та відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 324222063 у його приватній власності перебуваю 245/1000 житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані у АДРЕСА_1 , відтак, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на майно, що перебуває у власності ОСОБА_6 у зв`язку із можливою в подальшому конфіскацією такого, з метою забезпечення санкції статті, в якій підозрюється ОСОБА_6 .

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого та прокурора, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000674, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно із п. 3 ч.2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 28.09.2022, ОСОБА_6 відповідно до п.3 ч.2 ст.276 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання земельна ділянка № :01:070:0379 площею 0,0455 га. належить ОСОБА_6 , на праві спільної сумісної власності, що може порушити права інших співвласників земельної ділянки у випадку накладення арешту. Частка 245/1000 житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані у АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності. Окрім цього, до матеріалів клопотання не долучено доказів на підтвердження можливого розміру шкоди, завданої злочином, зокрема можливої вартості автомобіля, що безпосередньо впливає на кваліфікацію злочину та відповідно наявності підстав для накладення арешту на майно з даних підстав.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 107, 131, 170-173, 309, 395 КПК України, -

постановив:

у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000674 від 09.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1