28.03.2023 Справа № 363/1153/23

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000636 від 21.06.2022року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димер Вишгородського району Київської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 12.08.2022 року вироком Вишгородського районного суду Київської області за ч. 2 ст.185 до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Судом встановлено, що 17.06.2022 року, в період часу з 21 до 22 години, ОСОБА_4 перебував в смт. Димер Вишгородського району Київської області, знаходився поблизу території розміщення базової станції мобільного зв`язку № КІ3000 ТОВ «Лайфселл», що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, смт. Димер, вул. Гоголя, діючи умисно та повторно, в період воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу прийшов на вищевказану територію, звідки таємно викрав кабельну продукцію марки «Фідер 7/8 Hansen», загальною довжиною 60 м .З викраденим майном залишив територію розміщення базової станції мобільного зв`язку № КІ3000 ТОВ «Лайфселл» та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ТОВ «Лайфселл» матеріальну шкоду на загальну суму 1922 грн. 40 коп.

У судове засідання 28.03.2023 року представник потерпілого ОСОБА_5 не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, матеріальних та моральних претензій, завданих вчиненням кримінального правопорушення, не має, просив призначити покарання на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, беззаперечно визнав повністю, показав суду, що він в червні 2022 року близько о 21 годині, знаходячись біля території Лайфсел за адресою Київська область, Вишгородський район, смт. Димер, вул. Гоголя вирішив забрати кабель, який лежав на землі по території ТОВ «Лайфселл». Кабель опалив і здав, отримав кошти в пункті прийому металу в с. Демидів. У скоєному щиросердечно кається. Попросив вибачення у потерпілого під час підготовчого засідання. Просив суд не позбавляти волі, врахувати, що потерпілий не має претензій матеріального чи морального характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також роз`яснено, що у такому випадку будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами та особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, вчинив кримінальне правопорушення до його засудження попереднім вироком, є волонтером, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра, працює неофіційно по найму, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи та даних про особу ОСОБА_4 , його ставлення до наслідків кримінального правопорушення, враховуючи вищевказані дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає призначити покарання обвинуваченому у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12.08.2022року, яким призначено покарання за ч. 2 ст.185, ст.75 КК України у виді 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, який набрав чинності 13.09.2022 року. Тобто, ОСОБА_4 17.06.2022 року вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає правильним призначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими ч.1 ст.70 КК України, а саме шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі.

Призначене ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність претензій від потерпілого, його вік, характеризуючи дані, знаходження на утриманні двох малолітніх дітей, приходить до висновку, про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання й вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді домашнього арешту залишити без змін.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати по справі на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 369-371,374КПКУкраїни,суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12.08.2022 року суду більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`яти)років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на (три) роки.

Відповідно до п. п. 1.2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробацїї;

повідомляти уповноважений орган з питань пробацїї про зміну місця проживання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробацїї.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді домашнього арешту - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи 220 (двісті двадцять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з його проголошення.

Суддя ОСОБА_1