Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3637/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва

в особі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Подільського районного суду м. Києва заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Подільського районного суду м. Києва №1-58/10 від 30.11.2010 року,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить скасувати вирок Подільського районного суду м. Києва №1-58/10 від 30.11.2010 року за нововиявленими обставинами.

Заяву обгрунтовано тим, що під час ухвалення вироку існували обставини, які самі по собі та разом з іншими виявленими обставинами не дозволяють оцінювати винесене у кримінальній справі рішення як законне, обгрунтоване та справедливе. Так, у вироку встановлено, що він перебуваючи на посаді директора з розвитку ТОВ "Компанія "Зевс ЛТД", будучи матеріально відповідальною особою, протиправно заволодів майном товариства - автомобілем "Шкода Октавія", д.н.з. НОМЕР_1 та товарно-матеріальними цінностями у вигляді грошових коштів та меблів, що належали товариству.

По-перше, під час ухвалення вироку суду було не відомо, що станом на 30.11.2010 року в іншій справі судом встановлена інша обставина, а саме відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2011 року було встановлено, що автомобіль йому було передано в користування наказом за тим самим номером, але з іншою датою 03.12.2008 р та іншою балансовою вартістю ніж встановлено вироком.

По-друге, інформація про ТОВ "Компанія Зевс ЛТД" Київське представництво у 2008 році в Єдиному державному реєстрі в базі даних відсутня, тому всі розпорядження є підробленими, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

По-третє, під час розгляду справи суду не було відомо, що відповідно до листа ДФС від 07.12.2016 року приватні підприємці ведуть книгу обліку доходів і витрат, до якої обов`язково вносяться відомості про здійснення готівкових операцій.

На 5 арк. вироку зазначено, що у його підпорядкуванні перебували менеджери, однак в штатному розкладі ТОВ "Компанія Зевс ЛТД" в 2008 році існувала посада "менеджер з продажу". Насправді в штатному розкладі в 2008 році, т.1, а.с.124-125, зазначена посада вісутня.

Щодо цивільного позову, представник потерпілого надавав договір купівлі-продажу автомобіля "Шкода октавія", розрахунок амортизації по даному автомобілю складає 85 136,47 грн. Саме цю суму було стягнуто з нього за вироком суду. Однак згідно витягу з ЄДР МВС України автомобіль належить іншому власнику, а саме ПП "Західекспортранс".

На час ухвалення вироку суду не було відомо що станом на 30.11.2010 року він вже оспорював законність розпоряджень генерального директора щодо стягнення з нього зарплати.

В подальшому ОСОБА_4 неодноразово доповнював свою заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

В одній із доповнених заяв зазначив, що вироком суду встановлено, що відповідно до посадової інструкції п.5 директора з розвитку він несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству своїми навмисними діями. Як вбачається з листа управління Держпраці у Рівненській області №17-04/1254 від 06.04.17 року посадова інструкція директора з розвитку була знищена на підприємстві. Але вона має знаходитись згідно протоколу виїмки від 15.04.08 року в матеріалах справи.

Вироком суду встановлено, що на підставі довіреності від 02.09.2008 року він отримав невідомо коли від ТОВ "АРТ-ЛАМІ" невідомо які офісні меблі на суму 48000 грн.Однак з відзиву генерального директора ТОВ "Компанія Зевс ЛТД" під час розгляду цивільної справи встановлено, що існують три видаткові накладні, що свідчить про повернення ним меблів.

Вирок грунтується на двох наказах, зокрема №61-ВР від 02.12.2008 року надано для виконання службових обов`язків автомобіль "Шкода октавія". Відповідно до наказу №68 від 25.12.2008 року він мав передати ТМЦ, автомобіль та грошові кошти від покупців. Вважає вказані накази штучно створеними, в результаті чого суд дійшов хибного висновку про його винуватість.

Окрім того, у вироку зазначено що його робоче місце знаходилось в м. Києві , згідно ж заперечень генерального директора Товариства на апеляційну скаргу його робоче місце знаходилось саме в м.Дубно.

На 5 арк. вироку зазначено, що суд відхилив його посилання на той факт, що підписи у розписках ПП про отримання коштів не можуть бути належним доказом, тому що ПП не ведуть касової книги, прибуткові та видаткові ордери вони не виписують.

Однак під час розгляду справи суду не було відомо, що згідно листа ДФС України №13190 від 07.12.2016 р. Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації з готівкою визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637. Згідно пунктів зазначеного положення в матеріалах справи взагалі відсутні докази того, що розрахунки готівкою з приватними підприємцями проводилися у відповідності до чинного законодавства, а саме через касу неіснуючого представництва компанії, в якому було створено невідомим керівником відповідні умови для збереження грошових коштів, які надходили до каси, своєчасно та в повній сумі оприбутковувалась, а операції з оприбуткуванням готівки здійснював невідомий касир неіснуючого київського представництва підприємства, який оформлював надходження коштів документально та своєчасно видавав приватним підприємцям відповідні розрахункові документи які останні відображали у власних книгах обліку доходів і витрат шляхом внесення відомостей про здійснення готівкових операцій. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо проведення інвентаризації грошових коштів та відшкодування збитків приватним підприємцям які потім мали бути пред`явлені йому в порядку регресу що підтверджує взагалі відсутність наявної шкоди.

В чергових додаткових поясненнях до заяви про перегляд вироку за нововиявленими обствинами ОСОБА_4 зазначає наступне.

Вироком суду встановлено, що відповідно до посадової інструкції п.5 директора з розвитку він несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству своїми навмисними діями. Як вбачається з листа управління Держпраці у Рівненській області №17-04/1254 від 06.04.17 року посадова інструкція директора з розвитку була знищена на підприємстві. Але вона має знаходитись згідно протоколу виїмки від 15.04.08 р. в матеріалах справи.

В даному випадку нововиявленою обставиною, що існувала на день винесення вироку судом, проте не була відомою стороні захисту (до отримання листа управління Держпраці у Рівненській області №17-04/1254 від 06.04.17 року) є фактична обставина відсутності в матеріалах кримінальної справи посадової інструкції директора з розвитку, згідно якої засуджений несе повну матеріальну відповідальність за нанесену шкоду, та на яку міститься посилання в тексті вироку суду першої інстанції. Така обставина не дозволяє кваліфікувати злочин як вчинений службовою особою, оскільки не існує належних та допустимих доказів, що ОСОБА_4 виконував на посаді саме службові обов`язки та був матеріально- відповідальною особою.

Вироком встановлено, що він на підставі довіреності отримав та привласнив офісні меблі на суму 48 000 грн. Під час розгляду цивільної справи №757/7207/17-ц відповідно до відзиву №1 ген директора ТОВ «Компанія Зевс ЛТД» на його касаційну скаргу від 22.03.2018 року виявилось що у цивільного позивача насправді існують аж три видаткові накладні на отримані ним на підставі довіреності офісні меблів на суму 51 385 грн, а саме:№М-08561 від 01.09.08 р № рн-0000029 від 19.08.08 р., № рн-0000030 від 01.09.08 р. Спростовуючи його доводи потерпілий підтвердив що вартість меблів встановлено на підставі даних бухгалтерського обліку договору та документів про оплату не враховуючи видаткові накладні. Тобто меблі таки було оприбутковано на підприємстві за балансовою вартістю.

Наявність на підприємстві видаткових накладних свідчить про повернення ним меблів і їх оприбуткування на підприємстві. Таким чином господарча операція з отримання меблів насправді була завершена, а суд введено в оману.

В даному випадку мало місце спотворення доказів, а саме потерпілою стороною, оскільки в розпорядженні ТОВ «Компанія «Зевс-ЛТД» на день винесення вироку існували документи (видаткові накладні), які ОСОБА_4 передав ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» разом із вищевказаними меблями. Такі докази відповідно до дат, вказаних в документах, існували на день винесення вироку суду, проте свідомо не надавались у розпорядження суду та про їх існування не було відомо стороні захисту до отримання від потерпілого відзиву на касаційну скаргу при розгляді цивільної справи №757/7207/17-ц.

По-третє, за вироком вартість авто була встановлена судом на підставі розрахунку його балансової вартості та договору купівлі - продажу наданих позивачем суду на підтвердження своїх позовних вимог. Насправді, цивільний позивач в своїх спростуваннях доводів від 11.01.2022 року стверджує що автомобіль взагалі ніколи не купував та розрахунку балансової вартості суду не надавав. Він його просто орендував та мав відшкодувати вартість згідно п.7 умов договору,ст.803 ЦКУ ст.285 ГКУ Але ні вартості авто ні орендної плати не відшкодував орендодавцю з причини відсутності зазначення його вартості та вартості оренди згідно умов договору оренди /т.1 а.с.141-144/, який просто не містить пункту про вартість автомобіля та вартість оренди. Згідно витягу з ЄДР МВС України стосовно зареєстрованих транспортних засобів станом на 06.12.16 р. автомобіль, починаючи з 04.06.08 р. належить ПП "Західекспотранс". Згідно довідки ГСЦ МВС України №31/27 від 27.12.16 р. взагалі ніколи не був зареєстрований за ТОВ «Компанія Зевс ЛТД», хоча відповідно до вимог норм законодавства, діючого на той час, орендар автотранспорту мав зареєструвати в органах МВС України своє право користування на підставі цивільної або господарської угоди.

Таким чином, нововиявленою обставиною є факт відсутності правових підстав для користування або володіння транспортним засобом зі сторони ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД», яка існувала на день винесення вироку суду, проте стала відома після отримання стороною захисту витягу із ЄДР МВС України щодо автомобіля "Шкода Октавія". Таким чином, ТОВ «Зевс ЛТД» неправомірно заявив суду про нанесення йому збитків внаслідок вчинення злочину, ввівши суд в оману, а суд в свою чергу неправомірно визначив ТОВ «Компанія Зевс ЛТД» потерпілим та цивільним позивачем в кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2011 було встановлено, що автомобіль було передано в користування наказом 61 ВР за тим самим номером, але з іншою датою 03.12.2008 р. та іншою балансовою вартістю ніж встановлено вироком. Обидва накази відсутні.

Таким чином, нововиявленою обставиною що існувала на день винесення вироку судом є факт відсутності внутрішніх документів розпорядчого характеру, які свідчать, що майно було передане у володіння або користування ОСОБА_4 та було ним привласнене внаслідок зловживання ним службового становища, та яка не була відома стороні захисту. Відсутність таких документів виключає відповідальність за кримінально каране діяння саме за ч.5 ст. 191 КК України.

На 7 аркуші вироку суду зазначено що робоче місце підсудного знаходилось в м.Києві. Згідно заперечень генерального директора ТОВ Компанія Зевс ЛТД ОСОБА_6 на апеляційну скаргу №1 від 19.09.17 ТОВ «Компанія Зевс ЛТД» його робоче місце знаходилось саме в м.Дубно, а не в м.Києві як зазначено у вироку. Позивач у своїх спростуваннях підтвердив що представництва не існувало.

Як зазначено у листі Міністерства юстиції України №572 від 06.01.17 р. відомості про включення Київського представництва ТОВ «Компанія Зевс Лтд» у 2008 році до єдиного державного реєстру в базі даних відсутні. Відповідно до постанови Апеляційного суду м.Києва від 23.01.18 р. про стягнення зарплати встановлено, що відсутні відомості про відокремлені підрозділи юридичної особи ТОВ "Компанія Зевс ЛТД", а його робоче місце з 08.08.08 року по 02.01.09 року знаходилось за адресою м.Дубно, вул.Клима Савура, 6.

Таким чином нововиявленими обставинами є те, що ТОВ «Компанія «Зевс «ЛТД» не мала жодного представництва в м. Києві, а робоче місце ОСОБА_4 знаходилось в м. Дубно, вул. Клима Савури, 6. Ці обставини існували на день винесення вироку суду та не були відомі стороні захисту. Такі обставини свідчать про не правильну кваліфікацію злочину за ч.5 ст. 191 КК України, оскільки місце вчинення злочину є визначальною обставиною кваліфікації злочину, а згідно вироку суду злочин вчинений в приміщені офісу неіснуючого київського представництва компанії, стосовно майна, що не належить ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» та особою, чиє робоче місце знаходиться в іншій області України. Такі злочини можна кваліфікувати за іншими статтями чинного кримінального закону, але не згідно ст. 191 КК України.

На 8 арк. вироку зазначено, що він не оскаржував в рамках позову до ТОВ «Компанія Зевс ЛТД» про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по зарплаті законність розпоряджень генерального директора щодо стягнення двохмісячної зарплати з метою відшкодування шкоди, заподіяною втратою ОСОБА_4 ввіреного йому автомобіля «Шкода-Октавія» з іншою балансовою вартістю 81 136 грн.47 коп. та привласненням ним коштів отриманих від підприємців за продукцію. Тобто із рішення, яке набрало чинності вбачається, що він не оспорював факт заволодіння (а не втратою) ним автомобіля «Шкода Октавія» та грошовими коштами, отриманими від приватних підприємців за реалізовану продукцію, тобто визнав даний факт.

Відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2011 вищезазначені розпорядження були визнані незаконними.

Таким чином, новоявивленими обставинами є те, що розпорядження генерального директора ТОВ «Компанія «Зевс - ЛТД» про відшкодування шкоди, заподіяною ОСОБА_4 були визнані судом незаконними, проте суд при винесенні вироку в тому числі керувався такими розпорядженнями як доказами вини ОСОБА_4 , посилався на них та зазначав як додатковий мотив вини те, що ОСОБА_4 якби був з ними не згодний, то оскаржував би їх у суді, однак він їх не оскаржував, що не відповідає дійсності.

Обставини оскарження таких розпоряджень існували станом на день винесення вироку судом, проте рішення суду за результатами такого оскарження ОСОБА_4 отримав лише згодом після звільнення з місць відбування покарання.

Цивільний позивач в своїх запереченнях від 11.01.2022 року на 7 арк. підтвердив що ним було заявлено цивільний позов на загальну суму 320 498,47 грн. Тобто він взагалі ніколи не просив суд повернути офісні меблі та зменшити його на розмір утриманої ним зарплати у розмірі 5003,52 грн,. а вартість авто була ним встановлена згідно бухгалтерської довідки від 19.02.2009 року /т. 1 а.с.147/ яка свідчить що станом на 01 січня 2009 року вартість авто становила 108 389,24 грн. Постановою Апеляційного суду м.Києва від 23.01.2018 року встановленого: « вироком Подільського районного суду м.Києва від 30.11.2010 року цивільний позов ТОВ «Компанія Зевс Лтд» про відшкодування збитків було задоволено» «під час розгляду кримінальної справи відповідачем було зменшено розмір цивільного позову у кримінальній справі №1-58/10 на суму 5003,52 грн. в зв`язку з її стягненням згідно розпоряджень. Представником відповідача на підтвердження даної обставини було надано суду цивільний позов у кримінальній справі та його заперечення проти цього позову. Зменшення суми цивільного позову під час розгляду кримінальної справи підтверджується також постановою ВСУ від 12.03.20 р. Тобто зменшений цивільний позов все ж десь існує поза матеріалів справи.

Відповідно до ухвали Подільського районного суду міста Києва від 10.02.2021 року він та його захисник намагались, але не вдалось відновити відсутні в матеріалах справи: Посадову інструкцію директора з розвитку; Наказ №61-ВР від 02.12.08 р. виданий генеральним директором ТОВ «Компанія Зевс ЛТД» про передачу для виконання службових обов`язків автомобіля "Шкода Октавія Тур" д.н.з. НОМЕР_2 балансовою вартістю 85 136,47 грн»; оригіналів креслень меблів з підписом замовника; Акт здачі - приймання меблів підписаного особисто ним; Договор оренди приміщення для виконання покладених обов`язків директора з розвитку;Договір куплі-продажу цивільним позивачем автомобіля "Шкода Октавія" та розрахунку амортизації по даному автомобілю, який складає 85 136,47 грн.; Розписку про отримання ним у ПП ОСОБА_7 виручки за продукцію поставлену ТОВ Компанія Зевс Лтд - грошових коштів в сумі 30300 грн; Висновки експертизи про отримання грошових коштів від приватних підприємців; Висновки експертів, які вказали що в акті здачі-прийому меблів стоїть його підпис; Висновки експертиз, які підтвердили що підписи про отримання грошей та розписки виконані саме ним; Ксерокопії з зошиту ПП ОСОБА_7 про отримання ним особисто та менеджером ОСОБА_8 грошових коштів; Експертизи яка підтвердила отримання ним особисто та менеджером ОСОБА_8 грошових коштів від ПП ОСОБА_7 ; Штатний розклад товариства; П`ять аркушів наказу №17 ВР від 25.08.08 р.;Акти взаєморозрахунків між ТОВ "Компанія Зевс ЛТД" та приватними підприємцями ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_9 якими підтверджується недоотримання компанією станом на 01.01.09 р. грошових коштів: від ОСОБА_7 в сумі 69 425,55 грн, від ОСОБА_10 в сумі 25 355,90 грн, від ОСОБА_11 в сумі 4450,0 грн.

Отже, 1. посадова інструкція директора з розвитку була знищена; 2.видаткові накладні на меблі, наявні у позивача, свідчать про завершення господарчої операції та повернення ним меблів і їх оприбуткування на підприємстві; 3. автомобіль,який позивачем не купувався та розрахунку балансової вартості якого суду не надавався продовжує знаходитися у справжнього власника;4. судом встановлено відомості про іншу вартість автомобіля ніж у вироку; 5. судом встановлено відсутність представництва компанії в м. Києві разом з встановленням мого робочого місце у м. Дубно;6.вирок базується на визнаних судом незаконними розпорядженнями про покриття шкоди шляхом утримання зарплати, яку не було виплачено;7. цивільний позов зазначений у вироку відсутній, заявлений інший цивільний позов на загальну суму 320 498,47 грн. відсутній, встановлені судом цивільний позов зменшений на суму 5003,52 грн. теж відсутній. Наявний в справі взагалі не відповідає вироку. Питання цивільного позову залишилось не вирішено;8. судом встановлено що в матеріалах справи взагалі відсутні 12 документів на яких базується вирок. Поновити їх не вдалось.

Таким чином всі вищезазначені обставини, вже існували на момент набрання законної сили судовим рішенням, але не були відомі суду, хоча, якщо б були відомі, то могли суттєво вплинути на хід судового розгляду кримінальної справи та на зміст судового рішення, що було винесене.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили заяву задовольнити з підстав, зазначених у ній та додаткових поясненнях.

Представник потерпілого ТзОВ "Компанія Зевс ЛТД" в судове засідання не з`явився, подав письмові заперечення проти заяви, просили у її задоволенні відмовити за безпідставністю, вважають, що перелічені заявником доводи для перегляду рішення є надуманими.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви ОСОБА_4 не вбачаючи законних підстав для перегляду вироку за нововиявленими обставинами. Зазначила, що наведені засудженим ОСОБА_4 обставини не можна вважати нововиявленими.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та кримінальної справи №1-58/10, заяву засудженого ОСОБА_4 та додані до такої заяви матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Подільського районного суду м. Києва №1-58/10 від 30.11.2010 року ОСОБА_4 визнано винним за ч. 5 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями на строк 3 років. Цивільний позов задоволено, стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ "Компанія "Зевс ЛТД" 85136,47 грн. вартість автомобіля "Шкода Октавія Тур", д.н.з. НОМЕР_2 , 187 162 грн. суму коштів отриманих підсудним від реалізації продукції ТОВ "Компанія "Зевс ЛТД" від приватних підприємців та привласнена ним, 1095, 25 грн. вартість проведеної почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 09.07.2013 року вирок Подільського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2015 року вирок Подільського районного суду м. Києва від 30.11.2010 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 09.07.2013 року залишено без зміни.

Глава 34 Кримінального процесуального кодексу України передбачає особливий вид провадження провадження за нововиявленими обставинами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами..

Згідно ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно з п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постанові Об`єднаної палати Касацйного кримінального суду Верховного Суду від 4 листопада 2019 року у справі № 496/4533/17, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути. Предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт, а судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Враховуючи зазначене, та вимоги ст. 26 КПК України, відповідно до якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах і у спосіб, передбачених КПК України, та положень ст. 459 КПК України, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами, залишити без задоволення, оскільки останнім не надано доказів наявності, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявлених обставин, які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Крім того, суд зазначає, що зміст наведених ОСОБА_4 обставин для перегляду провадження за нововиявленими обставинами не відповідає положенням ч. 2 ст. 459 КПК України, а істотні порушення вимог кримінального процесуального закону можуть бути підставою для оскарження рішення в апеляційному чи касаційному порядку після закінчення розгляду кримінального провадження по суті.

Окрім того, згідно ч.1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку

З досліджених судом матеріалів провадження вбачається, що із заявою про перегляд вироку ОСОБА_4 звернувся 14.03.2017 року, тобто після спливу 2 років після постановленя ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2015 року, підстав для поновлення строку подання заяви не наводить.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 459-467 КПК України, суд

постановив:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Подільського районного суду м. Києва №1-58/10 від 30.11.2010 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня оголошення ухвали через Подільський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено і оголошено о 15 год. 15 хв. 15.03.2023 року.

СуддяОСОБА_1