ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/6665/22 (1-кс/953/5190/22) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/93/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №00019231 від 18.06.2022 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 162, ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №00019231 від 18.06.2022 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 162, ч.1 ст. 263КК України.

Згідно оскаржуваної ухвали продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 на 60 діб, тобто до 11 лютого 2023 року включно без визначення розміру застави.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням свободи.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 посилався на те, що ОСОБА_9 був затриманий працівниками поліції з порушенням вимог чинного законодавства, а слідчий суддя не звернув на це увагу. Вказує, що клопотання слідчого не відповідає вимогам КПК України, оскільки відрізняється від попереднього лише назвою та проханням. Зазначає, що слідчий не з`ясувавши всіх обставин у провадженні звернувся до слідчого судді з клопотання про застосування запобіжного заходу. Вважає, що підозра не обґрунтована, а протокол впізнання є недопустимим доказом. Вказує на суперечності у показаннях потерпілих, а слідчий суддя не надав цьому належної оцінки. Слідчий суддя не досліджував оригіналів документів, а лише копії, які були долучені до клопотання слідчим. Вважає, що ризики, зазначені в ухвалі є недоведеними та не обґрунтованими. Також посилається на те, що слідчий суддя не врахував відомості про особу ОСОБА_9 .

Крім цього, апеляційну скаргу подав захисник ОСОБА_8 , який просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі посилався на те, що слідчий суддя не аналізував наявність ризиків, та вважає, що можливо застосувати стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказує, що в матеріалах провадження відсутні докази його причетності до вчинення злочину, який йому інкримінують, а тому, на його думку, вина ОСОБА_9 , не доведена. Вважає, що підозра не обґрунтована. Вказує, що матеріальна шкода визначена лише зі слів потерпілих. Зазначає, що ризики не доведені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001921 від 18.06.2022 року за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 162, ч.1 ст. 263 КК України.

29.11.2022 року ОСОБА_9 згідно із вимогами ст. ст. 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

29.11.2022 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 17.12.2022.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2022 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001921 від 18.06.2022 до 17 березня 2023 року.

13.12.2022 року слідчий ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що у цьому кримінальному провадженні виконано великий обсяг слідчих дій, спрямованих на отримання та перевірку доказів. Разом з тим закінчити розслідування у строк до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою 17.12.2022 року не має можливості, оскільки для закінчення досудового розслідування з метою неупередженого виконання вимог чинного кримінального процесуального кодексу України необхідно виконати низку слідчих та процесуальних дій, що передбачені кримінальним процесуальним законодавством та результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинених злочинів.

Слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Зазначив, що ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, відомості про особу підозрюваного, а саме те, що він раніше не судимий; не має постійного джерела доходу, оскільки офіційно не працевлаштований; не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ризики того, що з метою уникнення покарання ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду не зменшилися, також необхідність закінчення призначених експертиз, існують достатні підстави вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків, в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлять, з метою зміни свідчень, що мають значення для судового розгляду; а крім того, враховуючи характер та спосіб вчинених підозрюваним злочину, а також те, що не маючи постійного джерела доходу та перебуваючи на волі, він може вчинити інші злочини.

Колегія суддів дійшла висновку, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими слідчим до клопотання, а саме, відомостями з: заяви та письмових пояснень потерпілого; висновку експерта; протоколу допиту потерпілого, та іншими.

Поряд з цим, суб`єктивні доводи апеляційних скарг захиників з приводу необгрунтованості підози, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року встановив значення терміну «обґрунтована підозра як таке, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Отже, колегія суддів не може погодитись з доводами апелянтів щодо непричетності підозрюваного ОСОБА_9 до дій, які вбачаються зі змісту оголошеної йому підозри, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах провадження, а також відомості, що досліджувались під час апеляційного перегляду вочевидь спростовують такі твердження.

Крім того, враховуючи тяжкість покарання за злочин, згідно пред`явленої підозри, а також відомості про особу підозрюваного і разом з цим те, що інкримінований злочин має зухвалий та цинічний характер, внаслідок чого існує суспільний інтерес, слідчий вважав, що ризики, передбачені п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися, що свідчить про неможливість їм запобігти шляхом застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, врахував тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у цьому злочині. Крім того, вважав достатніми підстави, що з огляду на його моральні якості, відсутність міцних соціальних зв`язків, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та вчиняти повторні злочини, що свідчить про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_9 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також, слідчий суддя суду першої інстанції врахував, що досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню не закінчено, строк продовжено до 17 березня 2023 року включно, що підтвердив прокурор судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, а також з урахуванням тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_9 і того, що заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід, слідчий суддя вважав необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 11 лютого 2023 року.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні довів поза розумним сумнівом наявність вищенаведених ризиків, а колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про продовження існування цих ризиків, які передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні умисного, особливо тяжкого злочину, за яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, з конфіскацією майна. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків. Також, матеріали провадження не містять фактичних відомостей про те, що ОСОБА_9 працевлаштований, що об`єктивно свідчить про відсутність постійного джерела доходу, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на свободі він може продовжувати свою злочинну діяльність. Також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який згідно підозри інкримінуються ОСОБА_9 , а саме того, що він підозрюється у вчиненні злочину проти власності, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а також окремих громадян.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 не одружений, офіційно не працевлаштований, а отже соціальних зв`язків та постійного джерела доходів не має.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_9 повідомив що є приватним підприємцем, однак будь-яких фактичних відомостей на підтвердження цього не надав, а тому суд апеляційної інстанції ставиться до цих тверджень критично.

Поряд з цим, доводи, на які посилаються захисники щодо незаконного затримання ОСОБА_9 не свідчать про прийняття слідчим суддею незаконного або необґрунтованого рішення.

Зокрема, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному та його захисникам, що вони не позбавлені права звернутися до слідчого судді суду першої інстанції зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного затримання підозрюваного ОСОБА_9 .

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції, необхідність продовження такого запобіжного заходу, тобто тримання ОСОБА_9 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження відомостям.

Крім того, доводи захисників щодо відсутності ризиків та вимога обрати інший більш м`який запобіжний захід є взаємовиключними, оскільки підставою для застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, є окрім іншого, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Тобто без наявності ризиків не можна обирати будь-який запобіжний захід.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновків слідчого судді, а також не містять доводів, що не оцінювались слідчим суддею.

Отже, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, а саме того, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення, що свідчить про належне дотримання вимог ст.370 КПК України.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції сторона захисту надала суду заяву голови ГО «Братерство учасників АТО та ветеранів силових структур Слобожанщина» ОСОБА_12 , в якій ця організація просила обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистої поруки цієї Громадської організації.

Колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмовити у задоволенні цієї заяви виходячи з наступного.

До поданої заяви захисник надав протокол № 783 загальних зборів ГО «Братерство учасників АТО та ветеранів силових структур Слобожанщина». В цьому протоколі зазначено, що на загальних зборах приймало участь 800 членів організації (згідно списку). Однак будь-якого списку, який свідчив би про наявність 800 членів цієї організації суду не надано.

Крім того, в протоколі загальних зборів зазначений порядок денний : «… Про взяття на поруки». Однак в порядку денному не зазначено, про кого саме йде мова щодо взяття на поруки.

Крім того, в цьому протоколі зазначено, що слухали ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які і підтримали комбата ОСОБА_12 про взяття на поруки. Однак, аналізуючи відомості цього протоколу виникають об`єктивні суперечності стосовно кількості осіб, які були присутні на загальних зборах (800 осіб) та кількості осіб, які підтримали пропозицію комбата щодо взяття на поруки ОСОБА_9 (три особи).

Поряд з цим, до заяви про бажання взяти на поруки не додано перелік осіб, які приймали участь у голосуванні, що підтверджує наявність вищенаведених суперечностей.

Крім того слід зауважити, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор зазначив про те, що на базі ГО «Братерство учасників АТО та ветеранів силових структур Слобожанщина» було створено добровільчий батальйон «Слобожанщина». Особи, які входили до цього батальйону були озброєні стрілковою зброєю, однак не мали будь-яких дозвільних документів на цю зброю.

Адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не надали будь-яких фактичних відомостей щодо спростування цих відомостей.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови голові ГО «Братерство учасників АТО та ветеранів силових структур Слобожанщина» ОСОБА_12 у задоволенні зави про обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування, на цей час, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 п.1 ч.3, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2022 року- залишити без змін.

В задоволенні клопотання ГО «Братерство учасників АТО та ветеранів силових структур Слобожанщина» щодо особистої поруки стосовно ОСОБА_9 відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді