Провадження по справі № 1-кп/522/349/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0005690 від 19.10.2019 на підставі обвинувального акту стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, працюючого водієм в ТОВ «Автотранспортне підприємство 15107», одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей - ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого, -

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
предтавника потерпілого ОСОБА_5
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
цивільного відповідача ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
18.10.2019 о 13:34 годині, у денний час доби, при необмеженій видимості та сухому дорожньому покритті, ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автобусом «БАЗ А079.23», р.н. НОМЕР_1 , після здійснення рейсової поїздки по встановленому міжміському маршруту №560 сполученням «Білгород- Дністровський - Одеса», здійснював рух по лівій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Водопровідна з боку вул. Новощепний ряд в напрямку вул. Старосінна площа, на якій організовано односторонній рух по двом смугам руху в одному напрямку руху, які поділені дорожньою розміткою 1.1 та 1.5 згідно Правил дорожнього руху України.

Під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя вул. Водопровідна вул. Старосінна площа м. Одесі, водій ОСОБА_3 зупинив автобус у своїй смузі руху проїзної частини вул. Водопровідна перед даним перехрестям, а саме перед трамвайним полотном, що пролягає через дане перехрестя, для надання переваги в русі трамваю, що здійснював рух по трамвайному полотну вул. Водопровідна у зустрічному з автобусом «БАЗ А079.23», р.н. НОМЕР_1 напрямку руху та проїжджав дане перехрестя, рухаючись з права наліво по ходу напрямку руху автобуса «БАЗ А079.23», р.н. НОМЕР_1 , маючи перевагу в русі як рейковий транспортний засіб до нерейкового транспортного засобу.

Надавши перевагу в русі вказаному зустрічному трамваю, водій ОСОБА_3 впевнився у відсутності інших зустрічних транспортних засобів попереду автобуса «БАЗ А079.23», р.н. НОМЕР_1 та іншого попутного трамваю зліва від автобусу «БАЗ А079.23», р.н. НОМЕР_1 , які могли створювати перешкоду для відновлення руху даного автобусу, проте будучи не уважним і не стежачи за дорожньою обстановкою з інших сторін керованого ним автобусу та у відсутності перешкод для руху, що позбавило його можливості безпечно керувати транспортним засобом, контролювати його рух, вчасно реагувати на можливу зміну дорожньої обстановки, водій ОСОБА_3 перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, а саме не переконався у відсутності перешкод чи небезпеки для руху попереду автобуса «БАЗ А079.23», р.н. НОМЕР_1 у його смузі руху, яку він об`єктивно міг та повинен був виявити, відновив свій рух, почав в`їжджати на перехрестя вул. Водопровідна - вул. Старосінна площа та виконувати маневр лівого повороту з проїзної частини вул. Водопровідна на проїзну частину вул. Старосінна площа, в процесі чого ОСОБА_3 у своїй лівій смузі руху проїзної частини вул. Водопровідна допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 - 1952 року народження, яка на момент початку руху автобусом вже перебувала попереду автобуса «БАЗ А079.23», р.н. НОМЕР_1 , тобто попереду передньої частини автобусу в його безпосередній близькості, видимість та оглядовість якої жодним чином не була обмежена для водія ОСОБА_3 , та перетинала ліву смугу руху автобуса «БАЗ А079.23», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись з права наліво по ходу напрямку руху автобуса в темпі середнього кроку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, з якими була госпіталізована до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ОМР.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді:

-закритого перелому правого плеча в області хірургічної шийки зі зміщенням;

-множинних переломів кісток тазу (сідничних гілок, гілок донних кісток, осколковий перелом тіла та крила правої клубової кістки зі зміщенням, ушкодження крижово-клубового зчленування з підвивихом зліва, перелом крижі на рівні 1 крижового хребця зліва);

-закритого перелому правої великогомілкової кістки в верхній третині, акритих переломів обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, закритого перелому медіальної (внутрішньої) щиколотки правого гомілково- ступневого суглобу;

-закритого перелому лівої великогомілкової кістки в середній третині, закритого перелому лівої малогомілкової кістки в середній третині;

-забоїв та саден нижніх кінцівок.

Вказані тілесні ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузову автобуса та дорожнє покриття в умовах ДТП (зіткнення автобуса та пішохода) 18.10.2019 року, і відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Також під час досудового розслідування встановлено, що в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди водій автобуса «БАЗ А079.23», р.н. НОМЕР_1 , виконуючи належним чином вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти даній події.

В умовах даної події дії водія автобуса «БАЗ А079.23», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які у даному випадку створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_3 своїми необережними діями допустив порушення вимог п. п. 1.7, 2.3. (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

п. 1.7 ПДР «Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності»;
п. 2.3. ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б)бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 10.1. ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті. Позовну заяву потерпілої в повному обсязі не визнав. Просив суд суворо його не карати, урахувати його щире каяття у вчиненому злочині, добровільне відшкодування потерпілій збитків в сумі 60000 гривень.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за участі її представника.
Представник ОСОБА_8 ,- адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував на користь потерпілої 60000 гривень, у звязку з чим, у потерпілої відсутні інші вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 . Заява ОСОБА_8 адвокатом надана до суду.
Крім того, адвокат просив стягнути з ПРАТ «СК Саламандра» на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 167470,65 гривень та компенсацію втраченого заробітку в сумі 42529,40 гривень.
Також представник потерпілої вказав, що між потерпілою та представником ТОВ «АТП 15107» існує домовленність, щодо стягнення з ТОВ «АТП - 15107» на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди та компенсації втраченого заробітку на загальну суму 110000 гривень, у звязку з чим, потерпіла сторона не заперечує, щодо часткового задоволення позовних вимог в межах 110000 гривень компенсації з ТОВ «АТП 15107». Вимоги, щодо стягнення з АТП компенсації матеріальної шкоди просив не розглядати.
Представника ПРАТ «СК Саламандра» в судове засідання не зявився. Відзив на позовну заяву до суду не надано.
Предстаник ТОВ «АТП 15107» в судове засіданння не з`явився, надавши заяву щодо розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 за його відсутністю.
або
Предстаник ТОВ «АТП 15107» в судовому засіданні підтвердив щодо домовленості між АТП та потерпіло стороною про стягнення з ТОВ «АТП 15107» на користь потерпілої ОСОБА_8 шкоди в сумі 110000 гривень.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.
Проте, у зв`язку з невизнанням обвинуваченим ОСОБА_3 суми, заявленої у позовній заяві потерпілої ОСОБА_8 щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої вчиненим злочином, судом були також досліджені письмові матеріали і докази щодо позовної заяви потерпілої ОСОБА_8 , а саме:
-позовна заява ОСОБА_8 про стягнення з ПРАТ «СК Саламандра» матеріальної шкоди в сумі 156470, 65 гривень та компенсації втраченого заробітку в сумі 42529,40 гривень та моральної шкоди в сумі 75000 гривень; про стягнення з ТОВ «АТП 15107» матеріальної шкоди в сумі 75529, 35 гривень та компенсації втраченого заробітку в сумі 126484,60 гривень та моральної шкоди в сумі 75000 гривень; стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 150000 гривень.
-відзив на цивільний позов від ТОВ «АП 15107» про винесення судом рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8 в повному обсязі;
-розписка представника потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 на її користь моральної шкоди в сумі 60000 гривень. Претензій морального характеру до обвинуваченого не має.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілій моральної шкоди.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого - не встановлено.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, проте, з урахуванням того, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому злочину, добровільне відшкодував моральну шкоду потерпілій, відсутність у потерпілої матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, наявність на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від призначеного покарання з випробуванням, із застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.

З огляду на характер допущених порушень ПДР України, та враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином, вчиненим з необережності, враховуючи особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2007 та 2012 року народження, на обліку у психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, добровільно відшкодував потерпілій збитки, завдані злочином, щире каяття обвинуваченого, думку прокурора та представника потерпілого, про призначення покарання обвинуваченому без позбавлення права керувати транспортними засобами, те, що ОСОБА_3 має постійне місце роботи та обіймає посаду водія в ТОВ «Автотранспортне підприємство 15107», яка у свою чергу вимагає постійного переміщення на автомобілі по місту або за його межами, та свідчить про те, що заробітна плата є єдиним джерелом доходу обвинуваченого, суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Як встановлює ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я є найвищою соціальною цінністю.
Загальні положення відшкодування моральної шкоди регламентовані ст.23 ЦК України.
Зокрема, як встановлено ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; а відповідно до ч.2 цієї ж норми закону моральна шкода полягає: п.2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 3 даної норми закону встановлюється: Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Судом враховується характер неправомірних дій ОСОБА_3 , тяжкість наслідків вчиненого кримінального правопорушення, обставини завдання такої шкоди, що призвели до втрати непрацездатності потерпілої ОСОБА_8 , а також причинно-наслідковий зв`язок між таким злочинним діянням обвинуваченого та спричиненими наслідками у виді моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_8 .
За вказаних обставин, судом оцінюються моральні страждання, завдані потерпілій внаслідок якої медико соціальною експертною комісією ОСОБА_8 була надана 1 група інвалідності. ОСОБА_8 потребує стороннього догляду.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута на користь потерпілої ОСОБА_8 , суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілого, характер моральної шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробниц ничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.
Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
При визначенні розміру майнової шкоди слід враховувати розмір такої шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілих осіб. Під шкодою, що має бути відшкодована, слід розуміти втрату або зменшення блага потерпілих осіб внаслідок порушення їхніх прав або втрату нематеріальних благ (життя, здоров`я тощо).
У зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я потерпілі особи мають право на відшкодування їм заробітку (доходу), втрачених внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також на відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (частина перша статті 1195 ЦК України).
Постанова Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (Велика палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України щодо абсолютності права потерпілого в ДТП на відшкодування шкоди її заподіювачем, визначивши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених законом випадках МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АО 1033423 від 20.05.2019, який був діючий на момент ДТП, страховиком є ПРАТ «СК Саламандра», а страхувальником ТОВ «АТП 15107». Ліміт відповідальності 200000 гривень.
Згідно «путевого листа» №001687 за жовтень 2019 водієм автобуса «БАЗ». НОМЕР_1 18.10.2019 був ОСОБА_3 .
Відповідно до позовної заяви потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що на лікування нею було витрачено, відповідно до чеків, 156470, 65 гривень. Зазначену суму потерпіла просила стягнути га її користь з ПРАТ «СК Саламандра».
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч. 1 ст. 1195 ЦК України).
При визначенні розміру заробітку (доходу), який втратив потерпілий внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, важливу роль відіграє той факт, чи перебуває особа на момент заподіяння їй шкоди у трудових відносинах. Якщо так, то розмір втраченого заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, якщо її немає загальної працездатності (ч. 1 ст. 1197 ЦК України).
Станом на момент ДТП ОСОБА_8 працювала, згідно довідки про доходи, в Одеському приватному НВК «Хабад» з 27.05.2002 по 12.02.2020. У звязку з інвалідністю була звільнена 12.02.2020.
На підставі викладеного позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з ПРАТ «СК Саламандра» на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальної шкоди в сумі 167470,65 гривень та компенсацію втраченого заробітку в сумі 42529,40 гривень, є обгруyтовані та знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 №1961-IV, за змістом якого (ст.ст.9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Враховуючи викладене, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з СК Саламандра» на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 75 000 гривень,- не підлягає задоволенню, у звязку перевищенням розміру заподіяної шкоди, страховій сумі.
Крім того, вбачається, що в ході судового розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 між потерпілою стороною та ТОВ «АТП - 15107» здійснена домовленість про стягнення з АТП на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди та компенсації втраченого заробітку на загальну суму 110 000 гривень. На підставі викладеного позовні вимоги потерпілої до ТОВ «АТП -15107» - підлягають частковому задоволенню в сумі обумовленою учасниками судового процесу, а саме 110 000 гривень.
Вимоги, щодо стягнення з АТП компенсації матеріальної шкоди,- не підлягають розгляду, у зв`язку з відмовою від них позивачем.
Крім того, позовна заява про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 150 000 гривень, не підлягає розгляду у зв`язку з частковим відшкодуванням в сумі 60 000 гривень та відмовою потерпілої від інших вимог про стягнення компенсації моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Судові витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортним засобом.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноваженого органу з питань пробації, про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави затрати, витрачені на залучення експертів у зв`язку з проведенням:
-судової авто-технічної експертизи технічного стану автобусу, у сумі 1 570,00 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень.

-судової авто-технічної експертизи за обставинами ДТП, у сумі 314,00 (триста чотирнадцять) гривень.

Стягнути з ПраТ «СК Саламандра» на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 167 470,65 гривень.

Стягнути з ПраТ «СК Саламандра» на користь потерпілої ОСОБА_8 компенсацію втраченого заробітку в сумі 42 529,40 гривень.

Стягнути з ТОВ «АТП 15 107» на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду та компенсацію втраченого заробітку на загальну суму 110 000 гривень.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме:

-ДВД диск на якому міститься відеозапис від 18.10.2019 року,- зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- автобус «БАЗ А079.23», р.н. НОМЕР_1 , наданий власнику на зберігання,- вважати повернутим за належністю.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_9
04.08.2022