Вирок

Іменем України

05.12.2022 Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові об`єднані в одне судове провадження обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0002377 від 08.08.2018 та № 0000486 від 21.02.2019, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, за обвинувальними актами зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та, як встановлено судом, фактичне місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389 та ч. 2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

Сторона обвинувачення - прокурорка

Франківської окружної прокуратури

м. Львова Львівської області ОСОБА_4

Потерпіла сторона ТОВ "Сільпо - Фуд" - представник потерпілої сторони ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Згідно з оголошеним в судовому засіданні прокуроркою - публічним обвинувачем обвинувального акту, у кримінальному провадженні № 0002377 від 08.08.2018, ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що 23 червня 2017 року, вироком Галицького районного суду м. Львова його, ОСОБА_3 , було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

26 березня 2018 року, ухвалою Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_3 замінено несплачену суму штрафу у розмірі 850 гривень на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт. У подальшому, ОСОБА_3 під розписку був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та попереджений, про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 KK України за ухилення від відбуття призначеного судом покарання. Одночасно йому, ОСОБА_3 , було роз`яснено умови відбування покарання у виді громадських робіт, вiдповiдно до статті 37 КВК України.

Проте ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від відбування призначеного судом покарання, умисно, без наявності поважних на це причин, не з`являвся в ЛКП «Затишне» за адресою: м. Львів, вул. Котляревського, буд. 37 Б для виконання, встановленого йому ухвалою суду та згідно iндивiдуального графіку відбування громадських робіт.

Вищевказані дії ОСОБА_3 , досудовим розслідуванням та прокуроркою - публічним обвинувачем в судовому засіданні, кваліфіковано, як вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто як ухиленя від відбуття покарання, не пов`язаного з позбавленням волі - громадських робіт, засудженим до цього покарання.

Також, згідно з оголошеним в судовому засіданні прокуроркою - публічним обвинувачем обвинувального акту, у кримінальному провадженні за № 0000486 від 21.02.2019 року, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 21.02.2019 року близько 14 год. 15 хв. він, ОСОБА_3 , перебуваючи в ТЦ «ВАМ» супермаркету «Сільпо», що по вул. Наукова, 35 А у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, шляхом вiльного доступу, таємно вчинив крадіжку товарів, а саме: дві банки ікри лососевої, зернистої торгової марки «Рибкопродукт» ж/б вагою по 130 г. кожна та загальною вартістю 487 грн. 92 коп. Не оплативши вартостi вищевказаного товару попрямував до виходу з торгового центру, однак за межами супермаркету, був затриманий працівниками служби охорони супермаркету «Сільпо». Своїми умисними діями, ОСОБА_3 заволодівши зазначеним товаром, завдав ТОВ «Сільпо Фуд» матерiальної шкоди на вказану суму.

Дані дії ОСОБА_3 досудовим розслідуванням та прокуроркою - публічним обвинувачем в судовому засіданні кваліфіковано, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК Украiни.

З данною кваліфікацією суд погоджується, зважаючи на встановлення судом, що ОСОБА_3 відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року визнаний виним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі з іспитовим строком 2 ( два) роки.

В ході судового розгляду справи, з огляду на позасудову поведінку ОСОБА_3 та його поведінку в ході судового процесу, а також клопотання прокурорки, судом залучено судового психіатричного експерта та, як спеціаліста, лікаря - психіатра для вирішення питання про призначення ОСОБА_3 судової - психіатричної експертизи на визначення його психічного стану як на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, так і на час судового процесу.

За результатами процесуальних дій суду, що проводилися в судовому засіданні з участю спеціалістів - психіатрів, судом постановлено ухвалу та призначено ОСОБА_3 амбулаторну судово - психіатричну експертизу. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Згідно Висновку амбулаторної судово - психіатричної експертизи № 308 від 02.08.2022 року : ОСОБА_3 на даний час психічними захворюваннями не страждає, виявляє шизотиповий розлад. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням і недоумством не страждав та не перебував у стані тимчасового чи іншого хворобливого розладу. Наявні у нього, у першу чергу, порушення процесів мислення мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачання наслідків своїх діянь та здатність регулювати свою поведінку. Тому в період інкримінованих йому дій він не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України не визнав, але й не заперечив фактичних обставин щодо таких дій. При цьому ОСОБА_3 пояснив, що має вищу освіту, закінчив академію друкарства у м. Львові. У 2011 році захистив кандидатську десертацію. Працював у вказаній академії викладачем, однак за вимогою звільнився. Їздив на заробітки у Республіку Польща, що підтвердив відмітками в закордонному паспорті на його імя. Конкретного місця роботи закордонном не мав, часто змінював, роботу не оплатили. Останні пять років ніде не працює. Безробіття мотивує тим, що « я трейдер в інтернеті» але за останні пять років нічого не заробив. Проживає з мамою та бабцею. Не одружений, дівчини не має. Стосунки із друзями не підтримує. Батько проживає у « моїй квартирі» і за це дає йому, ОСОБА_3 , гроші. У психіатричних установах не лікувався. Раніше судимий за крадіжки. 21 лютого 2019 року він, ОСОБА_3 , перебував за місцем свого проживання та близько 12 год. 00 хв. пішов в ТЦ «ВАМ», що по вулиці Науковій, 35 у м. Львові з метою придбати деякі продукти харчування. Перебуваючи в магазині мав намір зробити деякі покупки, для цього взяв корзину. Проходячи між рядами , він направився до стелажів з товарами, де взяв хліб, олію та воду. Крім цього підійшов до холодильного обладнання, звідки взяв ще дві банки ікри лососевої зернистої торгової марки не пригадує, але й не заперечує, що могло бути «Рибопродукт» по 130 г. кожна, котрі теж помістив у корзину та направився до касової зони. Товар який був у корзині виклав на касі, але готівки при собі не мав тому мав намір розрахуватися банківською карткою «Монобанк», оскільки думав, що на ній є кошти, які повинні були перерахувати за виконувану ним роботу у Польщі. Касир провела через кассу весь товар то до оплати, вийшла сума в розмірі 1500 грн.. Він, ОСОБА_3 , надав кассиру банківську картку, а сам пройшов за каси та став складати товар в пакет. Коли кассир пробила дві банки ікри і зняла з них магніти, , то одну банку ікри він, ОСОБА_3 , помістив у праву зовнішню кишеню, а другу у ліву зовнішню кишеню куртки в яку був одягнений. Інший товар помістив у пакет. Коли кассир повернула банківську картку назад, оскільки на ній не було коштів він, ОСОБА_3 , залишив пакет з товаром на касі, а сам пішов до банкомату, що неподалік камер схову щоб перевірити баланс на банківській картці. Переконавшись, що кошти на картці відсутні, він пішов на вихід з торгового центру. Про те, що в кишенях у нього дві банки ікри він, ОСОБА_3 , забув. Коли він вийшов за межі торгового центру то до нього підбіг працівник охорони супермаркету «Сільпо», який предявив притензію, що він , ОСОБА_3 , вкрав з магазину ікру. Він зразу повернув працівнику магазину дві банки ікри та вони разом пішли до приміщення охорони, де вже очікували працівники поліції. Вважає, що «то охорона винна, що ікру не забрали зразу».

Пояснюючи в судовому засіданні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, ОСОБА_3 своєї вини теж не визнав, разом з тим підтвердив, що відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова від 26 березня 2018 року, повинен був відбувати покарання у вигляді громадських робіт у ЛКП «Затишне». Йому роз`ясненювали порядок і умови відбування покарання та попередження співробітників сектору пробації про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування громадських робіт. Вважає, що штраф ним сплачено, а тому громадських робіт не відробляв, оскільки не погоджувався з рішенням суду щодо призначення таких, хоч і не оскаржував його в апеляційному порядку. До нього ніхто не приходив і не пропонував роботу. Він не чинив спротиву щоб невиконувати громадські роботи. Просить не позбавляти його волі, а призначити покарання за всіма обвинуваченнями у вигляді штрафу. Свої неявки в судові засідання з розгляду судової справи даним складом суду пояснив тим, що у нього відсутні кошти на доргу. В нього і зараз не має коштів, щоб доїхати додому в смт Щирець.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що його вина доведена прокуроркою - публічним обвинувачем в судовому засіданні на підставі досліджених в судовому хасіданні доказів.

За ч. 2 ст. 389 КК України: вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2017 року, яким Лозовому присуджено покарання у вигляді штрафу; ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.03.2018 року, якою штраф замінено на покарання у вигляді 50 (пятдесяти) годин громадських робіт; актом від 20.04.2018 року, згідно якого Лозовий відмовився від відбування покарання; направленням для виконання громадських робіт від 09.07. 2018 року; розпискою ОСОБА_3 від 09 липня 2018 року; довідкою про проведення профілактичної бесіди від 09.07.2018 року; поясненнями ОСОБА_3 від 16.07.2018 року, відповідно до яких він не приступає до виконання громадських робіт, у звязку з тим, що не погоджується з ухвалою суду; попередженням про притягнення до кримінальної відповідальності від 16.07. 2018 року; витягом з ЄРДР № 0002377 від 08.08.2018 року про реєстрацію кримінального провадження за ч. 2 ст. 389 КК України.

За ч. 2 ст. 185 КК України; заявою представника ТЦ «ВАМ» супермаркету «Сільпо» про викрадення двох банок ікри від 21.02 2019; витягом з ЄРДР № 0000486 від 21.02.2019 року про реєстрацію кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України; відеозаписом, переглянутим в судовому засіданні ( т. 2 ас 220); розпискою про передачу на зберігання двох банок ікри лососевої вагою по 130 г.; довідкою про вартість товару, відповідно до якої загальна вартість викраденого товару становить 487 грн. 92 коп.

Відтак, суд вважає, що за результатами судового слідства прокуроркою публічним обвинувачем у кримінальному провадженні доведено обставини інкримінованих ОСОБА_3 кримінального правопорушення та кримінального проступку та визнає встановленим, що ОСОБА_3 маючи умисел на ухилення від відбування призначеного судом покарання, умисно, без наявності поважних на це причин, не з`являвся в ЛКП «Затишне» за адресою: м. Львів, вул. Котляревського, буд. 37 Б для виконання громадських робіт, встановлених йому ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.03.2018 року та кваліфікує ці його дії за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто як ухиленя засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт , правильною.

Суд також визнає встановленим, що ОСОБА_3 21.02.2019 року близько 14 год. 15 хв., перебуваючи в ТЦ «ВАМ» супермаркету «Сільпо», що по вул. Наукова, 35 А у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, шляхом вiльного доступу, таємно, вчинив крадіжку товарів, а саме: дві банки ікри лососевої, зернистої торгової марки «Рибкопродукт» ж/б вагою по 130 г. кожна, на загальну суму 487 грн. 92 коп., завдавши матеріальної шкоди на вказану суму ТОВ «Сільпо Фуд», та кваліфікує ці його дії за ч. 2 ст. 185 КК Украiни, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, вірною.

Вирішуючи питання призначення покарання підсудному, суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених ним кримінального проступку та кримінального правопорушення, особу винного та обставини , що обтяжують і пом`якшують покарання.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує особу ОСОБА_3 , який раніше судимий та вчинив новий злочин під час іспитового строку, не одружений, тимчасово не працюючий, на даний час психічними захворюваннями не страждає, виявляє шизотиповий розлад, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій хронічним психічним захворюванням і недоумством не страждав та не перебував у стані тимчасового чи іншого хворобливого розладу. Наявні у нього, у першу чергу, порушення процесів мислення мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачання наслідків своїх діянь та здатність регулювати свою поведінку. В період інкримінованих йому дій він не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_3 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
Обставин, передбачених ст. 66 КК України, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , як і обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують йому покарання, судом не встановлено, не наведено таких і прокурором та самим підсудним.
Зважаючи на відсутність пом`якшуючих обставин, суд не знаходить підстав для застосування ст. 69 КК України, на яку наголошував адвокат.
Із врахуванням встановлених судовим слідством обставин та особи обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статей інкримінованих злочинів, а саме за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді 6 (шести) місяців арешту та за ч. 2 ст. 185 у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На думку суду, даний вид покарання є необхідним і достатнім , а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчинених злочинів і наслідками, які настали в результаті їх вчинення.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.. 49 цього Кодексу.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення нетяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, що визначені положеннями ст.. 12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність) за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Згідно санкції ч. 2 ст. 389 КК України максимальна міра покарання полягає в обмеженні волі на строк до трьох років. Отже інкримінований ОСОБА_3 злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Як встановлено судом, даний злочин ОСОБА_3 вчинив 17 грудня 2018 року тобто з часу його вчинення до дня ухвалення вироку пройшло чотири роки, без одного місяця. Отже, сплинув передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України, трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 49 КК України в редакції Закону, що діяв на час вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, перебіг давності переривається якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Відтак, при обчисленні строків давності у даному вироку, суд виходить із вимог ст.. 5 КК України та вважає, що вчинення 21.02.2019 року ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст.. 185 КК України не вплинуло на перебіг строку давності, а крім того, так чи інакше , трирічний строк давності сплинув 21.02.2022 року.
За даних обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Судом також встановлено, що злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_3 вчинив 21 лютого 2019 року, тобто під час іспитового строку, який був встановлений йому вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року у вигляді 2 (двох) років.
З огляду на встановлені судом фактичні обставини, покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року, яким його засуджено до покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку , але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком , повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Обставиною, яка впливає на прийняття судом рішення щодо розміру і виду покарання, на думку суду є те, що в період інкримінованих дій ОСОБА_3 не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, у той же час суд бере до уваги і той факт, що ОСОБА_3 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Обставин, що помякшують та обтяжують покарання відповідно до статей 66 і 67 КК України, судом не встановлено, не наведено таких і прокуроркою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.

Речовий доказ у вигляді 2 (двох) банок Ікри лососевої «Рибкопрод» зерниста ж/б 130 г., що згідно розписки заступника керуючого ТОВ «Сільпо Фуд» ОСОБА_6 від 21 лютого 2019 року передані на зберігання, після набрання вироком законної сили слід вважати повернутими власнику з правом розпоряджатися на власний розсуд.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 7, 12, 49, 66, 67, 71, 74 КК України, 349, 368, 370-371, 373-376 КПК України.

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 , п.2 ч.1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 ( двох) років позбавлення волі.

Відповідно до частин 1 та 4 ст. 71 КК України до міри покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року, визначивши остаточну міру покарання у вигляді 2(двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Речовий доказ у вигляді 2 (двох) банок Ікри лососевої «Рибкоппрод» зерниста ж/б 130 г., що згідно розписки заступника керуючого ТОВ «Сільпо Фуд» ОСОБА_6 від 21 лютого 2019 року передані йому на зберігання, після набрання вироком законної сили вважати повернутими власнику з правом розпоряджатися на власний розсуд.

Диск DVD із відеозаписом зберігати при судовій справі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.
У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 04 січня 2023 року.
Строк відбування покарання за даним вироком рахувати з часу реального поміщення ОСОБА_7 до установи з виконання покарань, після набрання вироком законної сили.

Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судових засідань.

Суддя ОСОБА_8