Справа № 635/739/18
Провадження №1-кп/635/57/2023
УХВАЛА

5 квітня 2023 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0004018 від 14.08.2017 року та № 0001659 від 27.12.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в судовому засіданні прокурором подано суду клопотання, в якому прокурор просить суд продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 днів. В своєму клопотання прокурор зазначає, що відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п.1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_9 є особливо тяжким за яке законодавцем передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, та за вчинення якого не передбачено звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від суду. Після зміни запобіжного заходу ОСОБА_9 на більш м`який, останній неодноразово порушував умови цілодобового домашнього арешту. Таким чином існують достатні ризики для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_9

п. 3. Незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Наявність зазначених ризиків обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину ОСОБА_9 , наявністю потерпілої, свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті обвинуваченому, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону та інше, враховуючи, що обвинувачений порушує умови домашнього арешту, останній буде мати можливість здійснювати тиск на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. п. 5. Вчинення інших кримінальних правопорушень. Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, дають підстави вважати, що ОСОБА_9 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки встановлено, що ОСОБА_9 раніше засуджений 30.09.2008 Харківським районним судом Харківської області за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 23.11.2010 Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 23.03.2011 Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, в силу ст. 89 КК України не судимий, 16.10.2015 притягнутий Харківським РВ ХМУ ГУНП в Харківській області (не той час) до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 307, 25.09.2015 Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області (на той час) до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України, розгляд апеляційної скарги на теперішній час триває у Харківському апеляційному суді.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п.1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_10 є особливо тяжким та у випадку визнання останнього винним, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_10 після вчинення інкримінованого йому злочин; залишив місце мешкання з метою уникнення кримінальної відповідальності, місце перебування його було невідоме, у зв`язку з чим органом досудового розслідування останнього було оголошено у розшук. Таким чином існують достатні ризики для втечі ОСОБА_10 з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів: досудового розслідування та суду. п. 3. Незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинам вчинення злочину ОСОБА_10 , наявністю свідків, яким відомі обставин вчинення злочину, показання яких відкриті обвинуваченому, з зазначенням і місця проживання, контактних номерів телефону та інше. Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 мешкає в одному населеному пункті з потерпілою та свідками, вони усі знайомі між собою, що збільшує ризик впливу обвинуваченого ОСОБА_10 на вказаних осіб; п.5. Вчинення інших кримінальних правопорушень. Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, той факт, що злочин вчинено групою осіб, за попередньою змовою, дають підстави вважати, що ОСОБА_10 може вчиняти інші кримінальні правопорушення Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_10 встановлено, що він одружений, не має офіційних джерел доходу, за місцем мешкання тривалий час і проживав, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки. Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п.1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_11 є особливо тяжким та у випадку визнання останнього винним, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ухвалою Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 22.12.2017 задоволено заяву засудженого ОСОБА_11 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі строком 1 рік 8 місяців 10 днів. Таким чином існують достатні ризики для втечі ОСОБА_12 з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду, оскільки перед застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_11 перебував у кримінально-виконавчій установі відкритого типу - виправному центрі; п. 3. Незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину ОСОБА_11 , наявністю потерпілої, інших обвинувачених, свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті обвинуваченому, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону та інше. п.5. Вчинення інших кримінальних правопорушень. Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, дають підстави вважати, що ОСОБА_11 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки встановлено, що ОСОБА_11 раніше засуджений 28.08.1990 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141, ст. 17, ч. З ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 28.05.1993 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст.142 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі; 13.09.1994 Київським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 183-3 КК України до 4 років позбавлення волі; 18.03.1999 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 206 КК України (в ред. 1960 року) до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 07.05.2001 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 144, ст. 43 КК України (в ред. 1960 року) до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; (ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.11.2001 ч. З ст. 144 КК України перекваліфіковано на ч. 2 ст. 189 КК України; відповідно до ст. 43 КК України (в ред. 1960 року) визначено остаточне покарання 4 роки позбавлення волі; 08.04.2004 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.І ст.296 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 08.02.2006 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 16.01.2014 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки; 27.08.2014 Апеляційним судом Харківської області вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області в частині призначеного із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України скасовано та призначено покарання за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що він не одружений, до засудження не мав офіційних джерел доходу, дітей не має, тобто у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки. Крім того, відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_11 , наданої начальником ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» від 22.12.2017, ОСОБА_11 під час тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» характеризувався негативно. З 22.01.2015 відбуває покарання в «Бердичівська виправна колонія (№70)», характеризується посередньо. До 10.05.2017 ОСОБА_11 було відмовлено у застосуванні більш м`якого покарання, відповідно до ст. 82 КК України у зв`язку з тим, що останній на шлях виправлення не став. Також 13.12.2017 ОСОБА_11 відмовлено в умовно-достроковому звільненні. Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на наведені прокурором в своїх клопотаннях доводів, прокурор в судовому засіданні підтримала подані клопотання та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачені та захисники просили суд відмовити прокурору в задоволенні поданих клопотань, посилаючись на їх необґрунтованість, оскільки доводи прокурора ґрунтуються лише на припущеннях. Тривалість застосування до обвинувачених виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона захисту вважає безпідставною, оскільки зі спливом значного проміжку часу такі ризики суттєво зменшились, а показання обвинувачених, надані в судовому засіданні свідчать про необґрунтованість обвинувачення, в тому числі виключають участь ОСОБА_11 у даному кримінальному правопорушенні. Також стороною захисту надані суду документи, які свідчать про наявність у обвинуваченого ОСОБА_11 важких захворювань, який в умовах СІЗО не отримує належної медичної допомоги. Сторона захисту також зазначає, що прокурором необґрунтовано неможливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Враховуючи наведені обставини, обвинувачені та захисники обвинувачених просили суд відмовити в задоволені клопотань прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою та просили суд застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши в судовому засіданні доводи учасників судового розгляду та перевіривши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З урахуванням зазначених норм кримінально-процесуального закону слідчими суддям при проведенні досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 183, 193, 193 КПК України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою неодноразово продовжений при проведенні досудового розслідування та при розгляді справи в по суті в суді.

Останній раз строк тримання під вартою обвинуваченим продовжений ухвалу суду від 06 лютого 2023 року до 06 квітня включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У відповідності до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

З урахуванням наведеного, в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України при судовому розгляді прокурор має право подавати клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09.10.2017 року відносно ОСОБА_9 змінено запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, який в подальшому був продовжений судом. У зв`язку з неодноразовими порушеннями ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків, ухвалою Харківського районного суду від 05.02.2019 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінено на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Надалі, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 неодноразово продовжувався слідчим суддею та судом, останній раз до 06.04.2023 року. Колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, та за вчинення якого не передбачено звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім того, після зміни запобіжного заходу ОСОБА_9 на більш м`який, останній неодноразово порушував умови цілодобового домашнього арешту, таким чином існують достатні ризики для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду. Зважаючи на те, що суд досліджує докази безпосередньо під час судового розгляду, а обвинуваченому відкриті показання потерпілих та свідків з зазначенням їх місця проживання, ОСОБА_9 буде мати можливість здійснювати тиск на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тому існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків з боку обвинуваченого. Крім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Суд вважає, що зі спливом часу не відбулось суттєвого зменшення ризиків, оскільки з об`єктивних причин на теперішній час судове слідство проводиться з початку. Враховуючи викладене, необхідність запобігання вказаним ризикам, які стали підставою для застосування та продовження запобіжного заходу, які не зникли та не зменшились, виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 18 днів, без визначення розміру застави. Надалі, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 неодноразово продовжувався слідчим суддею та судом, останній раз до 06.04.2023 року. ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім того, ОСОБА_10 після вчинення інкримінованого йому злочину залишив місце мешкання з метою уникнення кримінальної відповідальності, місце перебування його було невідоме, у зв`язку з чим органом досудового розслідування останнього було оголошено у розшук та отримано дозвіл на затримання. Таким чином існують достатні ризики для втечі ОСОБА_10 з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Зважаючи на те, що суд досліджує докази безпосередньо під час судового розгляду, а обвинуваченому відкриті показання потерпілих та свідків з зазначенням їх місця проживання, ОСОБА_10 буде мати можливість здійснювати тиск на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності, також враховуючи, що обвинувачений мешкає в одному населеному пункті з потерпілою та свідками, та вони усі знайомі між собою, тому існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків з боку обвинуваченого. Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, той факт, що злочин вчинено групою осіб, за попередньою змовою, дають підстави вважати, що ОСОБА_10 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Суд вважає, що зі спливом часу не відбулось суттєвого зменшення ризиків, оскільки з об`єктивних причин на теперішній час судове слідство проводиться з початку. Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи доводи прокурора та сторони захисту, суд вважає, що ризики, які стали підставою для обрання даного запобіжного заходу продовжують існувати і обвинувачений ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім того, ухвалою Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 22.12.2017 за заявою засудженого ОСОБА_11 йому було замінену невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі строком 1 рік 8 місяців 10 днів та переведено до Бердичівського виправного центру (№108). Після чого, він був взятий під варту по даному кримінальному правопорушенню. Крім того, відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_11 , наданої начальником ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» від 22.12.2017, ОСОБА_11 під час тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» характеризувався негативно; з 22.01.2015 відбував покарання в «Бердичівська виправна колонія (№70)» - характеризувався посередньо. Таким чином існують достатні ризики для втечі ОСОБА_11 з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Зважаючи на те, що суд досліджує докази безпосередньо під час судового розгляду, а обвинуваченому відкриті показання потерпілих та свідків з зазначенням їх місця проживання, ОСОБА_11 буде мати можливість здійснювати тиск на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що ОСОБА_11 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він раніше вже був неодноразово засуджений і знову обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Суд вважає, що зі спливом часу не відбулось суттєвого зменшення ризиків, оскільки з об`єктивних причин на теперішній час судове слідство проводиться з початку. Однак в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 тримається під вартою більше 5 років та на теперішній час страждає на ряд тяжких захворювань, лікування яких потребує додаткових зусиль. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини. В даному випадку, з урахуванням доводів сторони захисту про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_11 , суд вважає за можливе при продовженні строку тримання під вартою визначити обвинуваченому ОСОБА_11 розмір застави за правилами, передбаченими ст. 182 КПК України. Визначаючи розмір застав суд враховую дані про особу обвинуваченого, суть пред`явленого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, в результаті якого настала смерть людини, а також що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні такого злочину під час відбування покарання, тому для запобігання існуючим ризикам суд визначає розмір застави у максимальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України.

Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

клопотання прокурора заступника начальника відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_9 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 03 червня 2023 року включно.

ОСОБА_10 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 03 червня 2023 року включно.

ОСОБА_11 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 03 червня 2023 року включно.

ОСОБА_11 визначити заставу у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму в 805 200 (вісімсот ять тисяч двісті) гривень, які необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_11 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утриматись від спілкування з будь-якою особою, що в даному кримінальному провадження є та/або може бути свідком, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3