Справа № 496/5560/22
Провадження № 1-і/496/2/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)
22 листопада 2022 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,
обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора Генічеської окружної прокуратури Херсонської області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України було постановлено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, та Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 26.09.2022 року № 52 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та визначено з 03.10.2022 року територіальну підсудність судових справ Генічеського районного суду Херсонської області за Біляївським районним судом Одеської області.
До суду надійшло клопотання прокурора Генічеської окружної прокуратури Херсонської області про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, яке обґрунтовано закінченням строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 обраного 25.10.2021 року ухвалою слідчого судді Генічеського районного суду строком до 25.12.2021 року. На час воєнного стану, за зміненою підсудністю ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2022 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 26.11.2022 року, обвинувачений утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, тому може переховуватись від суду, обвинувачений немає міцних соціальних зв`язків, постійної роботи та не має постійного місця проживання, таким чином ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшились, не відпали, що виключає застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому.
Обвинувачений ОСОБА_4 , який утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» та прийняв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти продовження тримання під вартою. Вважає, що необхідним та достатнім буде застосувати до нього особисте зобов`язання, оскільки таким чином він зможе піди до лав ЗСУ.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримала обвинуваченого та просить відмовити у задоволені клопотання прокурора, оскільки ризики не обґрунтовані, не підтвердженні та є надуманими.
Суд дослідивши матеріали справи, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заперечення захисника, заслухавши обвинуваченого, прийшов до наступного висновку.
Стаття 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Беручи до уваги позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за інкриміновані дії підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».
Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доцільність продовження строку перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, визначає вірогідність переховування від суду і цей ризик не змінився.
Практика Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених до справи матеріалах.
Відмовляючи у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника, суд виходить з того, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності та не зробив для себе відповідних висновків. Також враховуючи, що санкція статті за якою обвинувачується ОСОБА_4 передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, що на думку суду є важливим аргументом, він може переховуватись від правосуддя, тому враховуючи сукупність зазначених ризиків та аргументів, які на даний час не відпали вважає клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючи данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані, а також те, що особа обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі, а також ризики, які на даний час не перестали існувати, суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, також вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, враховує те, що він, вину не визнає.
Усі заперечення щодо обґрунтованості обвинувального акту, в рамках розгляду клопотання про продовження тримання під вартою не розглядаються.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 331, 371, 372, 376, 395 КПК України, розпорядженням Голови Верховного Суду від 26.09.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ Херсонської області» №52, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Генічеської окружної прокуратури Херсонської області про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 22 листопада 2022 року по 20 січня 2023 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».
Копію ухвали направити прокурору, захиснику, ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання та для вручення обвинуваченому.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 25 листопада 2022 року о 10:00 годині.

Суддя ОСОБА_1