УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 296/6169/22

провадження № 51-3552впс22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 0000430 (справа № 296/6169/22) за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України (далі - КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

У згаданому клопотанні, що надійшло до Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), захисник ОСОБА_5. просить направити указане вище кримінальне провадження з Корольовського районного суду м. Житомира до Деснянського районного суду м. Києва.

Захисник, аргументуючи вимоги, зазначає, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_1 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408 КК та ч. 1 ст. 111 КК і останнє, яке є більш тяжким кримінальним правопорушенням, на думку захисника, було вчинене на території м. Євпаторія Автономна Республіка Крим, а тому розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 відповідно до ст. 32 КПК мав би здійснювати Євпаторійський міський суд Автономної Республіки Крим.

Водночас з огляду на положення ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а також розпорядження Голови Верховного Суду № 39/0/9-22 від 05 липня 2022 року, указане вище кримінальне провадження, як зазначає захисник, підлягає направленню до Деснянського районного суду м. Києва.

Перевіривши наведені доводи, дослідивши наявні матеріали провадження, колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що зазначене вище клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Частиною 1 ст. 34 КПК, зокрема, передбачено, що кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Із наданої Корольовським районним судом м. Житомира інформації убачається, що у провадженні цього суду перебуває кримінальне провадження № 0000430 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 КК.

За загальним правилом визначення територіальної підсудності кримінальне провадження здійснюється в тому суді, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення або вчинено більш тяжке правопорушення. Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК належить до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Причому «місце вчинення кримінального правопорушення» в контексті ч. 1 ст. 32 КПК розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, - це одиниця адміністративно-територіального устрою, на підставі якої побудована судова система в цілому.

Згідно з обвинувальним актом більш тяжким кримінальним правопорушенням, яке інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_1 , є злочин, передбачений ч. 1 ст. 111 КК, а саме державна зрада, тобто діяння умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога у період збройного конфлікту.

Суть пред`явленого обвинувачення, за ч. 1 ст. 111 КК полягає в тому, що ОСОБА_1 отримав не пізніше 19 березня 2014 року в денний час у приміщенні клубу Національного центру управління та випробування космічних засобів (далі - НЦУВКЗ) (Автономна Республіка Крим, м. Євпаторія) пропозицію від невстановлених представників Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ) щодо проходження військової служби в ЗС РФ та погодився на цю пропозицію.

Крім того, установлено, що він у вказаний період із власної ініціативи дав згоду на перехід до лав ЗС РФ, чим сприяв військовослужбовцям РФ встановити контроль над НЦУВКЗ; пропагував військовослужбовців ЗС України щодо переходу до лав ЗС РФ, мотивуючи обіцяними заохоченнями з боку останніх.

Також ОСОБА_1 не звернувся з рапортом про його переведення за власним бажанням до установ та філій Державного космічного агентства України, розміщених на материковій частині України, з подальшим його призначенням на посаду.

Водночас в кінці березня 2014 року ОСОБА_1 був прийнятий та розпочав військову службу на умовах окупаційної влади у «40-му Окремому командно-вимірювальному комплексі Військ повітряно-космічної оборони ЗС РФ (в/ч 81415)».

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК, а саме перехід на бік ворога в період збройного конфлікту означає, що громадянин України надає безпосередню допомогу державі, з якою Україна на той час перебуває у стані збройного конфлікту та вважається закінченим з того моменту, коли громадянин України виконав в інтересах ворога певні дії на шкоду України.

З огляду на зазначене і з урахуванням викладених у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення не вбачається конкретного місця (адміністративно-територіальної одиниці - району), де саме обвинувачений, за версією органу досудового розслідування, вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, а отже неможливо точно визначити місце вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК, та, відповідно, направити це кримінальне провадження на підставі положень ч. 9 ст. 615 КПК до Деснянського районного суду м. Києва, як суду, якому в порядку ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначена територіальна підсудність кримінальних проваджень Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим.

Водночас положеннями ч. 1 ст. 32 КПК передбачено, зокрема, що якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Із матеріалів провадження убачається, що досудове розслідування здійснювалося слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Житомирській області, який розташований в межах територіальної юрисдикції Корольовського районного суду м. Житомира.

Таким чином, колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду не встановила підстав для задоволенняклопотання захисника ОСОБА_5. про направлення кримінального провадження № 0000430 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Керуючись статтями 32, 34, ч. 9 ст. 615 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_5. про направлення кримінального провадження № 0000430 (справа № 296/6169/22) за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 КК, з Корольовського районного суду м. Житомира до Деснянського районного суду м. Києва залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4