Справа № 646/1067/23
Провадження № 1-кс/646/416/2023
УХВАЛА

іменем України

31.03.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000317 від 17.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 24.03.2023 року звернувся до суду засобами поштового зв`язку із вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 17.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

17.03.2023 року до ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення за фактом того, що 17.03.2023 року за адресою: м. Харків. пр. Гагаріна, поблизу буд. 354, невстановлені особи зливають невстановлену речовину з автомобіля марки «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим можуть забруднювати землі (поверхневий шар ґрунту), що може створити небезпеку для довкілля.

20.03.2023 року в період часу з 11 год. 38 хв. до 12 год. 30 хв. слідчим СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області було проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, поблизу буд. 354, де в ході огляду за участю свідка ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору, разом із всім наявним майном, яке на момент огляду перебувало в автомобілі, а саме: гумовий шланг червоного кольору, пластикове відро, залишки невідомої речовини на підлозі автомобіля та інші матеріали, які в подальшому можуть бути використанні в якості речових доказів у вказаному кримінальному провадженні; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобілю марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 ; один комплект ключів від автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 ; три пластикові діжки блакитного кольору.

У ході досудового розслідування транспортний засіб марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору, разом із всім наявним майном, яке на момент огляду перебувало в автомобілі, а саме: гумовий шланг червоного кольору, пластикове відро, залишки невідомої речовини на підлозі автомобіля, інші матеріали, три пластикові діжки блакитного кольору, які на момент огляду вищевказаного автомобіля також були в середні останнього, належним чином опечатано, скріплено підписами понятих та поміщено на штраф-майданчик ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобілю марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , один комплект ключів від автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 . поміщено до сейф-пакету WAR 0069142, належним чином опечатано та скріплено підписами понятих.

17.03.2023 року вищевказане майно слідчим слідчого відділення ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно пояснень ОСОБА_5 встановлено, що власником транспортного засобу марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 та іншого майна, яке перебуває в серединні вказаного автомобіля, в тому числі гумовий шланг червоного кольору, пластикове відро, залишки невідомої речовини на підлозі автомобіля, інші матеріали, три пластикові діжки блакитного кольору, які на момент огляду вищевказаного автомобіля також були в середні останнього є ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів які є в тому числі і знаряддями вчинення кримінального правопорушення, що зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, яке було вилучено під час огляду місця події 20.03.2023 року в період часу з 11 год. 38 хв. до 12 год. 30 хв. за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, побл. буд. 354, а саме: транспортний засіб марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору, разом із всім наявним майном, яке на момент огляду перебувало в автомобілі, а саме: гумовий шланг червоного кольору, пластикове відро, залишки невідомої речовини на підлозі автомобіля та інші матеріали, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , один комплект ключів від автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , три пластикові діжки блакитного кольору.

Прокурор в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Представник власника майна під час судового засідання заперечив проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Вказав, що на теперішній час відсутні докази на підтвердження того, що в рамках вказаного кримінального провадження були призначені будь-які експертні дослідження; підозра жодній особі не пред`явлена; територія м. Харкова перебуває в зоні ризику обстрілу з боку рф, що може ускладнити зберігання транспортного засобу. Також зазначив, що транспортний засіб марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про його реєстрацію та ключи, на які просить накласти арешт сторона обвинувачення не вилучались під час проведення огляду території відкритої ділянки місцевості від 17.03.2023 року, а тому посилання сторони обвинувачення, що вказане майно є тимчасово вилученим безпідставне. Просив відмовити у задоволені клопотання у повному обсязі.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора та представника власника майна, дослідивши надані докази, встановив, що Відділом поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 17.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Як встановлено під час розгляду клопотання, відповідно до даних протоколу огляду від 17.03.2023 року, була оглянута відкрита ділянка місцевості, розташована поблизу домоволодіння № 354 по пр. Гагаріна у м. Харкові, виявлено та вилучено зразки грунту, пластикові відра, полові тряпки, гумовий шланг червоного кольору, віник, залишки невідомої речовини на підлозі автомобіля, транспортний засіб марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_4 , білого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, комплект ключів від автомобіля, три пластикові діжки блакитного кольору.

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 17.03.2023 року транспортний засіб марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобілю марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 ; один комплект ключів від автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 ; три бочки пластмасові, блакитного кольору приєднані до кримінального провадження в якості речових доказів.

Таким чином, прокурором доведено, що вилучені 17.03.2022 року під час проведення огляду відкритої ділянки місцевості три пластикові діжки блакитного кольору, гумовий шланг червоного кольору, пластикове відро, залишки невідомої речовини на підлозі автомобіля, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучені три пластикові діжки блакитного кольору, гумовий шланг червоного кольору, пластикове відро, залишки невідомої речовини на підлозі автомобіля підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту вказаного майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна - трьох пластикових діжок блакитного кольору, гумового шлангу червоного кольору, пластикового відра, залишків невідомої речовини на підлозі автомобіля, враховує можливість використання їх як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт вказаного майна підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості зміни зазначеного майна, його відчуження або знищення, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на три пластикові діжки блакитного кольору, гумовий шланг червоного кольору, пластикове відро, залишки невідомої речовини на підлозі автомобіля, шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження даним майном.

Щодо необхідності накладення арешту на транспортний засіб марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 ; один комплект ключів від автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст. 29 Загальної декларації прав людини, «кожна людина, здійснюючи свої права і свободи, повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання й поваги прав і свобод інших та з метою задоволення справедливих вимог моралі, громадського порядку та загального добробуту в демократичному суспільстві». Мета, підстави і межі здійснення прав людини конкретизуються також у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, в Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права, а також в Європейській Конвенції про захист прав особи й основних свобод. Конституція України також передбачає межі здійснення громадянами своїх прав. Так, згідно зі ст. 64, конституційні права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень можуть встановлюватися в умовах воєнного або надзвичайного стану. Аналіз зазначеної статті дозволяє зробити висновок про те, що закріплені в ній критерії (підстави) правомірного обмеження прав і свобод людини та громадянина базуються на принципі співвідношення публічних і приватних інтересів.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури ст. 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Відповідно до п. п. 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Крім того, ч 5 ст. 132 КПК України вказує, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Так, слідчий суддя звертає увагу, що під час проведення 17.03.2023 року огляду відкритої ділянки місцевості фактично були виявлені та вилучені транспортний засіб марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, білого кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та один комплект ключів від автомобіля із державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, належний ОСОБА_6 , має державний номерний знак НОМЕР_1 .

Натомість в рамках вказаного кримінального провадження постановою старшого слідчого від 17.03.2023 року визнані в якості речових доказів транспортний засіб марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 ; один комплект ключів від автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Отже, транспортний засіб марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 ; один комплект ключів від автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , на які прокурор просить накласти арешт, не вилучались під час проведення 17.03.2023 року огляду та відповідно не є тимчасово вилученим майном, знаряддями та засобами кримінального правопорушення.

Отже, прокурором не доведено, що транспортний засіб марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, білого кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та один комплект ключів від автомобіля із державним номерним знаком НОМЕР_2 , мають значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддями та засобами кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, та існує можливість їх використання як доказів у кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурором не доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно не підлягає задоволенню.

Крім того, матеріали провадження не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Також слідчий суддя вважає безпідставними вимоги прокурора в частині накладення арешту на інші матеріали, оскільки останні не конкретизовані.

Враховуючи вищевикладене, вимоги КПК України, наслідки арешту майна для власника чи володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора є таким що підлягає частковому задоволенню.

Питання щодо повернення, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, транспортного засобу марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 ; одного комплекту ключів від автомобіля марки «Mercedes Benz» Sprinter 315 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , слідчим суддею не вирішується, оскільки останні, як було встановлено під час розгляду клопотання, не вилучались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000317 від 17.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на три пластикові діжки блакитного кольору, гумовий шланг червоного кольору, пластикове відро, залишки невідомої речовини на підлозі автомобіля, вилучені під час огляду 17.03.2023 року відкритої ділянки місцевості по пр. Гагаріна, 354 у м. Харкові, шляхом встановлення заборони розпорядження та відчуження вказаного майна, із подальшим зберіганням майна, відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя