Справа 357/7964/21 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2563/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених в режимі ВКЗ з Київським СІЗО - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2023 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 20.04.2023 включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не припинили свого існування, а тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти наявним вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах ОСОБА_9 указано на незаконність ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначила про те, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно бути подано прокурором не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Разом з тим, прокурором лише 20.02.2023 було заявлено усне клопотання, тобто поза межами встановленого законом строку для звернення з відповідним клопотання, оскільки попередньою ухвалою обвинуваченому ОСОБА_9 було продовжено строк тримання під вартою до 24 лютого 2023 року включно. При цьому, апелянт зазначила про те, що прокурором не було заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення з клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , що на її переконання суперечить вимогам закону, та як наслідок, свідчить про незаконність ухваленого судом рішення. Просила скасувати оскаржувану ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та звільнити останнього з - під варти негайно.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 поданої в інтересах ОСОБА_10 указано на необґрунтованість оскаржуваного судового рішення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник також послався на порушення прокурором вимог ч. 1 ст. 199 КПК України при заявлені клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , з підстав зазначених захисником ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі. Поряд з цим, апелянт указав про те, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Єдиною підставою для подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 є тяжкість злочину поставленого йому у вину, що на переконання захисника, порушує розумні строки дії найбільш суворого запобіжного заходу, а також право обвинуваченого на можливість бути звільненим до вироку, а отже його права гарантовані ст. 5 § 1 (с.), § 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. За наведених обставин просив оскаржувану ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити, обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які апеляційні скарги захисників, подані в інтересах обвинувачених підтримали та просили їх задовольнити, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг захисників, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається із апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,захисниками порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції була постановлена 20.02.2023, строк тримання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під вартою був визначений до 20.04.2023. Із 05.04.2023 обвинувачені утримуються під вартою на підставі іншої ухвали. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2023 року про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у однин із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КУпАП, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисників обвинувачених в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтами у апеляційних скаргах.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2023 року, якою ОСОБА_10 та ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 квітня 2023 року, а тому колегія суддів залишає апеляційні скарги захисників без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________ ___________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4