Справа № 206/2994/22
Провадження № 1-кп/206/179/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7

законного представника

малолітнього потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

його захисника ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0000148 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст.15 ч. 4, ст. 152, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000148 відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст.15 ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України

Прокурор у судовому засіданні подала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 на строк 60 діб, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Захисник ОСОБА_9 просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зважаючи на той факт, що заявлені ризики нічим не підтверджені.

Неповолітній потерпілий та його законний представник в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Законний представник малолітнього потерпілого покладалась на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, інших учасників судового процесу, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ризиками, які оцінює колегія суддів у сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розсліду вання та суду, впливу на свідків, потерпілого, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Дані відносно особи обвинуваченого враховуються колегією суддів, як то соціальні зв`язки не має дітей на утриманні, розлучений, не працює, не має засобів до існування, вік та стан здоров`я, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою ОСОБА_9 , а також період його тримання під вартою, однак, вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, вирішуючи подане клопотання колегія суддів, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд не може прийняти до уваги доводи захисника про те, що застосовування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки судом встановлено, що наведені прокурором ризики заслуговують на увагу.

Наразі в країні введено військовий стан, з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. До вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Отже, враховуючи вищевикладені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, та дані про його особу, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне продовжити запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто до 04.02.2023 року включно, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, колегії суддів не надано доказів тому, що ОСОБА_9 за станом здоров`я не взмозі перебувати в установі виконання покарань. Таким чином клопотання захисника ОСОБА_9 про обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не підлягає до задоволення, зважаючи на той факт, що обвинувачений не має власного житла, раніш був зареєстрований у знайомих, де наразі не проживає, постійного доходу не має, як і міцних соціальних зв`язків.

Таке не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, ОСОБА_9 може бути змінений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в разі внесення застави, розмір якої визначений даною ухвалою.

В зв`язку із чим, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022 2481 грн. Враховуючи характеризуючи дані про підозрюваного та злочини, у яких він підозрюється, колегія суддів вважає, що сума застави у мінімальному розмірі - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 49 620 грн. буде достатньою для внесення у якості застави.

У відповідності до ст. 194 КПК України, на ОСОБА_9 необхідно покласти відповідні обов`язки у разі внесення застави, а саме: прибувати до суду за першим викликом для проведення процесуальних дій; не відлучатися із м. Дніпра без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Керуючись ст.ст. 177, 197,182,183, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 04 лютого 2023 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 грн., дана сума є достатньою для внесення її як застави.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим ОСОБА_9 , так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі звільнення ОСОБА_9 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки: прибувати до суду за першим викликом для проведення процесуальних дій; не відлучатися із м. Дніпра без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Строк обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з дня внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_9 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_9 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_9 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі невиконання цих обов`язків, до ОСОБА_9 може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 07 грудня 2022 року о 14-30 год.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3