Провадження № 1-кс/752/2405/23
У Х В А Л А

19 квітня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000147 від 09.08.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в якому просить накласти арешт на майно, що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : об`єкт житлової нерухомості, квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване наступним.

Слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000147 від 09.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191. ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи службовою особою, займаючи посаду директора ТОВ «Кластер Україна», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою з начальником управління будівництва Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації ОСОБА_6 виконувачем обов`язків директора Комунального підприємства капітального будівництва, реконструкції та інвестицій «Голосіїво-Будінвест» ОСОБА_7 а також іншими невстановленими службовими особами Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації заволодів грошовими коштами територіальної громади міста Києва у великих розмірах.

Так встановлено, що ОСОБА_5 , переслідуючи незаконну мету збагачення, шляхом внесення недостовірних відомостей до офіційних документів - актів прийняття виконаних робіт, довідок про вартість виконаних робіт, а також шляхом видачі платіжних доручень, на підставі яких на рахунок ТОВ «Кластер Україна» безпідставно перераховано грошові кошти за нібито виконані роботи, спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами територіальної громади міста Києва на загальну суму 529 965,93 грн., спричинив збитки територіальній громаді міста Києва на вказану суму, що більш ніж у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є великими розмірами.

24.02.2023 слідчим СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах в умовах воєнного стану, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, а саме у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, загальною площею 76,3 (кв.м), житлова площа 40,7 (кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий посилається у клопотанні на те, що на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на об`єкт нерухомості: квартиру, за адресою АДРЕСА_1 , якою володіє ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні клопотання підтримав з викладених підстав та просив задовольнити, посилаючись на те, що в подальшому в рамках кримінального провадження планується пред`явлення цивільного позову з метою відшкодування шкоди.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про день, час та місце засідання повідомлявся належним чином.

Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обгрунтовується, заслухавши пояснення прокурора, прихожу до наступних висновків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у органу досудового розслідування виникла необхідність арешту майна у даному кримінальному провадженні з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Частиною 6 ст.170 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Однак зазначених вимог закону слідчий, який звернувся з клопотанням про арешт майна не дотримався, а прокурор не довів у судовому засіданні.

У клопотанні відсутні будь-які посилання на те, що у даному кримінальному провадженні є цивільний позов, з обґрунтованим розміром даного цивільного позову, як це передбачено ч. 6 ст. 170 КПК України.

Також, слідчим не обгрунтована співмірність вартості майна, на яке просить накласти арешт з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Таким чином, заявлені вимоги клопотання не виправдовують мету необхідності арешту майна.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Враховуючи вищевикладене у слідчого судді відсутні підстави накладення арешту, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000147 від 09.08.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1