Провадження №11-кп/801/243/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

В ході судового провадження прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , яке мотивоване тим, що дані особи обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимі, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Суд знайшов обґрунтованими доводи прокурора, а тому ухвалою від 24 січня 2023 року продовжив ОСОБА_7 та ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів - до 24 березня 2023 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою скасувати ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити його з-під варти.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на момент арешту ОСОБА_10 діяла редакція Закону України №838-VIII від 26.11.2015 Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судами строку попереднього ув`язнення у строк покарання», відповідно до якого обвинувачений знаходиться під арештом 11 років та 176 днів, а максимальна санкція ч.2 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, а запобіжний захід у виді арешту не може бути більшим граничного строку позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на момент арешту ОСОБА_7 діяла редакція Закону України №838-VIII від 26.11.2015 Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судами строку попереднього ув`язнення у строк покарання», відповідно до якого обвинувачений вже відбув більше максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 187 КК України.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , який, не заявляючи клопотання про розгляд апеляційної скарги з участю свого підзахисного, підтримав її та просив задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши їх доводи, а також надані судом першої інстанції копію клопотання прокурора та копію ухвали суду від 30.12.2022, суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 та задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , виходячи з наступного.

При розгляді клопотань про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей тощо.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено судом, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, який є тяжким злочином.

Доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували під час обрання в ході досудового розслідування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникли, судом не встановлено.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_10 взяв до уваги вимоги ст. 178 КПК України та оцінив всі обставини, зокрема, те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, до затримання не працював, не мав постійного джерела доходів. При цьому ОСОБА_10 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Даний вирок не звернений до виконання, а тому у разі доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні йому може бути призначене остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового або повного складання покарань.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таке рішення суду першої інстанції не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, у яких наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Щодо рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , то суд вважає його незаконним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували під час обрання в ході досудового розслідування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли.

При цьому судом взято до уваги вимоги ст. 178 КПК України та оцінено всі обставини, зокрема, те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, до затримання не працював, не має постійного джерела доходів, немає стійких соціальних зв`язків.

Разом з тим, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, санкцією статті якого передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2017 відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, на даний час ОСОБА_7 перебуває під вартою 5 років 8 місяців.

Редакцією Закону України №838-VIII від 26.11.2015 Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судами строку попереднього ув`язнення у строк покарання» передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі у межах того самого провадження у межах якого до особи було застосовано ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Виходячи з цього, ОСОБА_7 відбув граничний строк позбавлення волі, передбачений санкцією ч.2 ст. 187 КК України.

Отже, навіть за наявності обґрунтованого обвинувачення у даному випадку та ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України суду першої інстанції не слід було продовжувати ОСОБА_7 строк тримання під вартою, оскільки це порушує конституційні права обвинуваченого, передбачені ч.1 ст. 29 Конституції України та суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення є підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що в повній мірі зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 скасувати.

У задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки :

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця проживання.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з під-варти.

В частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4