Справа №463/8320/22
Провадження №1-кс/463/6332/22
У Х В А Л А

27 грудня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим, та з інших питань,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова зі скаргою на постанову страшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 07.11.2022 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000154 від 15.04.2022.

16.07.2022 ОСОБА_3 звернувся до слідчого із вимогою надати йому пам`ятку про права потерпілого, однак в подальшому отримав оскаржувану постанову, яку вважає необґрунтованою та незаконною, оскільки всупереч ч.5 ст.55 КПК України не містить обґрунтованих мотивів відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженню та не враховано обставини, викладені у заяві про кримінальне правопорушення, тому просить скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого, окрім цього просить дослідити які процесуальні дії (в часі) були вчиненні слідчим по даному клопотанню.

В судове засіданні скаржник не з`явився, подав до суду заяву від 27 грудня 2022 року про розгляд скарги у його відсутності. Окрім цього на адресу суду поступила заява від адвокада ОСОБА_5 про слухання справи у його відсутності.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000154 від 15.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.1 ст.255, ч.3 cт.365, ч.2 cт.367, ч.2 cт.369-2 КК України.

До слідчого у вказаному кримінальному провадженні надійшло клопотання від ОСОБА_3 щодо повідомлення про процесуальні права потерпілого та надання пам`ятки про права потерпілого, однак отримав оскаржувану постанову, якою у визнанні його потерпілим відмовлено.

Як вбачається зі змісту постанови слідчого Державного бюро розслідувань від 07.11.2022 у визнанні ОСОБА_3 потерпілим відмовлено з тих підстав, що на даний період досудового розслідування, немає об`єктивних даних та не отримано достатніх підстав, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 , якої-небудь шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, оскільки факти завдання моральної, фізичної або майнової шкоди, на даний час, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, та доводи викладені останнім являються не вмотивованими та не обґрунтованими.

Разом з тим, слідчим ДБР не враховано, що відповідно до ч.1, 2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, слідчим не враховано, що до ЄРДР відповідні відомості внесено хоча і на підставі ухвали слідчого судді, однак саме за заявою ОСОБА_3 та не надано належної оцінки доводам останнього, з урахуванням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова є передчасною, тому підлягає скасуванню, а скарга до задоволення.

Разом з тим, оскільки відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення вимог скарги в частині дослідження які саме процесуальні дії (в часі) були вчиненні слідчим по даному клопотанню, оскільки таке питання належить до компетенції саме слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 07.11.2022 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 16.07.2022 у кримінальному провадженні №0000154 від 15.04.2022.

Зобов`язати старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання від 16.07.2022 у кримінальному провадженні №0000154 від 15.04.2022.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1