Справа № 308/2823/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування постанови слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 04 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження № 00000066 від 01.03.2018,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою про скасування постанови слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 04 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження № 00000066 від 01.03.2018.

В обґрунтування скарги зазначає, що він є представником потерпілого ОСОБА_3 у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000066 від 01.03.2018 року. Вказує, що потерпілому ОСОБА_3 та його матері працівниками поліції, прокуратури та судами були завданні фізичні ушкодження, матеріальну та моральну шкоду, здійснювався незаконний тиск, вчинялися неправомірні дії, незаконно притягувався до кримінальної відповідальності, тощо у зв`язку з чим здійснювалося дане досудове розслідування.

У даному провадженні призначено Слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) ТУ ДБР розташованого у м.Львові ОСОБА_5 .

Вказує, що ним подано адвокатський запит з метою отримання інформації щодо здійснення слідчо-розшукових дій у даному кримінальному провадженні, на що 14.02.2023 на власну електронну пошту отримав лист цією ж датою із постановою про закриття кримінального провадження від 04.02.2023 у кримінальному провадженні № 0000066 від 01.03.2018.

Вважає, винесення постанови є незаконною, передчасною та свавільною, а тому така підлягає скасуванню.

Пояснює, що слідчим та прокурором не виконано ряд ухвал винесених слідчими суддями, які підлягають обов`язковому виконанню, що є самою по собі підставою для скасування оскаржуваної постанови, хоча згідно листа Галицького районного суду м.Львова, такі були надіслані в прокуратуру, а саме ухвала Галицького районного суду м.Львова від 12.09.2018 справа №461/6773/18, ухвала Галицького районного суду м.Львова від 29.05.2019 справа №461/3796/19 та ухвала Галицького районного суду м.Львова від 29.05.2019 справа №461/3798/19.

Також слідчим не з`ясовано хто підкинув боєприпаси у будинок потерпілих під час обшуку, не встановлено коло осіб, які брали участь під час не санкціонованого обшуку. Взагалі не було спроби надати пояснення факту появи боєприпасів у житлі.

Не надано правової оцінки фактам незаконного затримання 01.04.2014 та 27.02.2015 потерпілого ОСОБА_3 . Таке затримання відбулося всупереч закону та без ухвали слідчого судді. Також не надано оцінку незаконному та свавільному затриманню потерпілої ОСОБА_6 , без складання будь-якого протоколу.

Слідчий ДБР не допитав слідчого ОСОБА_7 , який фабрикував матеріали кримінального провадження (2014 р.), на підставі чого потерпілого ОСОБА_3 було безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності.

Слідчий ДБР не допитав слідчого ОСОБА_8 , який фабрикував матеріали кримінального провадження (2015 р.), на підставі чого потерпілого ОСОБА_3 було повторно безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності.

Не розслідувано належним чином факт побиття потерпілої ОСОБА_6 , а саме не допитано двох понятих, які залучалися до обшуку житла потерпілих - ОСОБА_9 та Фізер, які бачили нанесення удару потерпілій ОСОБА_6 01.04.2014.

Під час досудового розслідування, потерпілий ОСОБА_3 особисто за власні кошти був на допиті в м.Львові в органах ДБР та понад 4-5 годин надавав ґрунтовні покази під аудіо та відео запис з приводу злочинів вчинених правоохоронними органами відносно потерпілих. Однак, даний аудіо та відео доказ з матеріалів справи зник, що суттєво вплинуло на повноту досудового розслідування. Слідчий ДБР не вжив жодних дій щоб відновити в матеріалах справи дані покази потерпілого шляхом повторного допиту.

Слідчим безпідставно не враховано доводи потерпілих про вчиненні злочини проти них правоохоронними органами, щодо незаконних обшуків, несанкціонованих прослуховуваннях ОСОБА_3 без ухвали суду, незаконного затримання ОСОБА_3 без ухвали суду, не забезпечення адвокатом, доведення до самогубства, підробка підпису ОСОБА_3 у журналі відвідувачів Свалявського ВП (є висновок почеркознавчої експертизи, що підпис із прізвищем ОСОБА_3 , останньому не належить), не з`ясовано хто та в який спосіб заволодів майном (68 позицій) потерпілих, яке було вилучене в ході несанкціонованого обшуку та поміщено до Свалявського райвідділу поліції, пристібання 04.04.2013 кайданками до стільця в кабінеті міліції, катування голодом та спрагою 04.04.2013 з моменту незаконного затримання, і до ранку наступного дня, викрадення коштів Потерпілої ОСОБА_6 , по яким належних слідчих дій не було проведено.

Слідчим не притягнуто винних осіб за незаконне притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності. Ні слідчий, ні прокурор, ні суддя не поніс покарання.

Слідчий безпідставно не притягнув до відповідальності інших поліцейських, які допомагали та брали активну участь разом із слідчим ОСОБА_10 (обвинувальний акт знаходиться в суді) у несанкціонованому обшуці житла потерпілих.

Слідчий належним чином не перевірив причетність поліцейських до підкидання боєприпасів, тощо у житло потерпілих під час обшуку.

Слідчий не з`ясував законність застосування сльозогінного газу до потерпілих під час незаконного обшуку, серед яких є потерпіла в статусі пенсіонера.

Слідчим не вказано та не досліджено в оскаржуваній постанові про факт крадіжки із житла потерпілих цінних речей працівниками поліції під час обшуку.

Слідчий не перевірив правомірність позбавлення волі потерпілих.

Слідчий не перевірив доводи про перевищення повноважень поліцейських під час вимагання потерпілим йому залучення адвоката.

Слідчий не перевірив створення поліцейськими штучних доказів ніби вчинення злочину потерпілим.

Слідчий не притягнув до кримінальної відповідальності працівників поліції за завдані тілесні ушкодження потерпілим, тощо.

Зазначає, що слідчий безпідставно вказує, що потерпілі не з`являлися на допит, однак це не відповідає дійсності. Слідчий мав вказати, якими доказами він підтверджує що потерпілі отримували виклик і при цьому ігнорували допит у слідчого. Оскільки у оскаржуваній постанові не зроблено посилання на будь - який доказ належного повідомлення потерпілих, то він необґрунтовано прийшов до висновків, що потерпілі навмисно не з`явилися до нього на виклик.

З огляду на викладене із оскаржуваною постановою не погоджується через неналежне розслідування кримінального провадження.

На підставі наведеного просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 04.02.2023 слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) ТУ ДБР розташованого у м.Львові ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000066 від 01.03.2018 та направити до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) ТУ ДБР розташованого у м.Львові для продовження розслідування кримінального провадження.

ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали в повному обсязі, скаргу просили задовольнити.

Слідчий, рішення якого оскаржується, чи будь-яка уповноважена особа органу досудового розслідування у судове засіданні повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, матеріали кримінального провадження слідчому судді не надані.

Заслухавши пояснення заявника та його адвоката, дослідивши матеріали за скаргою, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

У відповідності до ч. 1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з матеріалів скарги Територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000066 року від 01.03.2018, за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 126, ч.2 ст. 127, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 373, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 120, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст.372, ч.2 ст. 374, ч.3 ст.371 КК України.

Згідно долученої до матеріалів скарги постанови слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові ОСОБА_5 від 04.02.2023 року вбачається, що вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складів кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 126, ч.2 ст. 127, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 373, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 120, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст.372, ч.2 ст. 374, ч.3 ст.371 КК України.

Оскаржувана постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування можливі факти протиправних дій зазначених працівників правоохоронних органів та суддів, про які вказує ОСОБА_3 , не знайшли свого підтвердження та були спростовані всією сукупністю зібраних та досліджених по справі доказів.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У судове засідання слідчий або інша уповноважена особа органу досудового розслідування жодного разу не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заперечення на скаргу не подали, матеріалів кримінального провадження № 000066 року від 01.03.2018 року на вимогу слідчого судді не надали, про причини неможливості надати такі для огляду в судовому засіданні не повідомили.

Пунктом 2 ч. 1ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення можливо у разі встановлення, що подія, з приводу якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), але сама по собі не є злочином, оскільки: відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона); або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчим не зазначено, який саме з елементів складу вказаного кримінального правопорушення відсутній.

Також, слідчим не допитано заявника, не допитано та не встановлено осіб, на яких вказував заявник у своїх заявах. Слідчим не перевірено всі обставини, на які вказував заявник.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що оскаржувана постанова дійсно не містить жодних даних з приводу перевірки всіх обставин, на які вказує заявник, всупереч тому, що такі можуть бути вирішальними для об`єктивного та повного розслідування кримінального провадження.

Слідчий суддя також приймає до уваги те, що раніше у даному кримінальному провадженні вже скасовувалась постанова слідчого від 19.08.2022 року про закриття кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 17.10.2022, про що заявник зазначає у своїй скарзі .

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Слідчим доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя бере до уваги твердження заявника ОСОБА_3 про те, що досудове розслідування було проведено не в повному обсязі та слідчим не вжито всього комплексу необхідних процесуальних дій для встановлення всіх обставин даного кримінального провадження, а тому вважає за необхідне постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Таким чином, слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням викладеного приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування постанови слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 04 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження № 00000066 від 01.03.2018 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.110,303,304,306,307,309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування постанови слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 04 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження № 00000066 від 01.03.2018 задовольнити.

Постанову слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м.Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 , від 04 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження №00000066 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 126, ч.2 ст. 127, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 373, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 120, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст.372, ч.2 ст. 374, ч.3 ст.371 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1