Єдиний унікальний номер 194/899/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000178 від 08.06.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка, Дніпропетровської області,

громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою,

працюючого кочегаром в Богданівському ліцею Богданівської сільської

ради Павлоградського району, зареєстрованого:

АДРЕСА_1 , проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

- 08.08.2003 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ч.1 ст. 289 КК України до покарання

у вигляді позбавлення волі стрком 3 роки. На підставі ст. 104 КК

України звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 10.05.2005 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської

області за ч.1 ст. 189 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі

строком 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим

строком 2 роки;

- 08.06.2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 70 КК України до покарання

у вигляді позбавлення волі строком 10 років. На підставі ст. 71 КК України

частково приєднано невідбутий строк 6 місяців по вироку від 10.05.2005;

- 19.10.2006 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області

за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі

строком 4 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано

невідбутий строк 1 місяць по вироку від 08.06.2006.

Звільнився 14.01.2020 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 08.06.2022 приблизно о 02.00 год, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що на даній території вказаного домоволодіння знаходиться чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом проникнення та викрадення чужого майна з домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 . З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , через хвіртку проник на територію даною домоволодіння, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, достовірно знаючи де і яке майно знаходиться, через вхідні двері гаражу який був не зачинений, який розташований на території зазначеного домоволодіння, та проник у приміщення гаражу, де побачив мопед марки «Gelta ЕХ500Е-В» номер рами « НОМЕР_1 », який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_6 . В подальшому у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне незаконне заволодіння даним транспортним засобом, з метою його подальшого використання у власних цілях. В подальшому ОСОБА_3 , керуючись злочинним умислом, який виник у нього раніше та був спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, умисно, незаконно, повторно, шляхом крадіжки заволодів транспортним засобом - мопедом марки «Gelta ЕХ500Е-В» номер рами « НОМЕР_1 », вартістю 7635.53 гри., який належить потерпілому ОСОБА_6 , та розпорядився викраденим транспортним засобом на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно 08.06.2022, він викрав мопед, який стояв у гаражі по АДРЕСА_1 . У скоєному він щиро кається, шкоду потерпілому відшкодовано.
Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 винний у незаконному заволодінні транспортним засобом, повторно, вчинене з проникненням у приміщення.
Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 289 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше судимий, працює, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, за місцем проживання характерезується негативно, вину визнав у повному обсязі, шкоду потерпілому відшкодовано.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженним, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення останнього до того, що сталося, а саме визнання своєї вини, щире каяття, активнее сприяння розкриттю злочину, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 36 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пяти) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.
Речовий доказ у кримінльному провадженні:

- мопед марки «Gelta ЕХ500Е-В» номер рами « НОМЕР_1 », який зберігається на території ВП № 1 Павлоградського РВП передати за належністю ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі сумі 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 36 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Суддя ОСОБА_1