Єдиний унікальний номер судової справи 201/8907/22
Номер провадження 1-кс/201/3297/2022
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 29.10.2022р. про закриття кримінального провадження № 0000590 від 16.09.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2022р. адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (діє на підставі ордеру від 10.11.2022р.) звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 29.10.2022р. про закриття кримінального провадження № 0000590 від 16.09.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування скарги зазначила, що кримінальне провадження закрите всупереч положенням ст. 9 КПК України без проведення жодної слідчої дії, без з`ясування усіх обставин, а тому постанова слідчого має бути скасована.

Адвокат ОСОБА_3 11.11.2022р. в судове засідання надав заяву, у якій просив скаргу розглядати без його участі, скаргу підтримав, просив задовольнити.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Неявка дізнавача, слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження № 0000590 від 16.09.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_4 .

Постановою дізнавача СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 29.10.2022р. закрите кримінального провадження № 0000590 від 16.09.2020р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В оскаржуваній постанові йдеться про те, що в провадженні сектору дізнання ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне проваджений за № 0000590 від 16.09.2022р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом того, що 15.09.2022р. до відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП надійшла заява від гр. ОСОБА_4 , про те, що 22.08.2022р., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , невідома особа нанесла тілесні ушкодження заявнику.

В ході досудового розслідуванні допитано потерпілого ОСОБА_4 , який повідомив, що перебуваючи біля приміщення ТОВ «Дніпропетровськ-Газзбут», яке розташоване за адресою: вуя. Поля, буд. 2, м. Дніпро, в нього виник конфлікт з працівниками ТОВ ТОВ «Дніпропетровськ-Газзбут». Під час конфлікту працівники ТОВ ТОВ «Дніпропетровськ-Газзбут» викликали охоронців охоронної фірма «ГУАРД». По приїзду охорони, він вхопився двома руками за вхідні двері та тримав їх. Під час того охоронці його намагалися відтягнути від дверей. Коли охоронці відтягували його, то нанесли йому тілесні ушкодження, а саме, згідно висновку експерта № 2559е від 19.09.2022р. ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді двох саден та трьох синців лівого передпліччя, виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

При розслідуванні виявилось можливим встановити та допитати в якості свідка одного з охоронців ОСОБА_6 , який вказав, що 22.08.2022р. він перебував на добовому чергування в службовому автомобілі марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 . Так, близько 13 год. 10 хв. на службовий планшет та телефон надійшов виклик, а саме, диспетчер повідомив, що спрацювала тривожна кнопка за адресою: вул. Поля, буд. 2, м. Дніпро. В подальшому він відразу поїхав на вище вказану адресу. Приїхавши близько 13 год. 15 хв. за вказаною адресою, на місці перебував ще один екіпаж охорони, а саме гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . За вказаною адресою знаходимось приміщеній ТОВ ТОВ «Дніпропетровськ-Газзбут». Підійшовши ближче, він помітив, що невідомий йому чоловік який був на вигляд близько 40 років, тримав ружами вхідні двері з зовнішньої сторони, а з внутрішньої сторони знаходилась працівниця ТОВ «Дніпропетровськ-Газзбут», яка намагалась зачинити двері. Під час спілкування працівниця йому неодноразово повідомляла, що зараз відбувся збій систему, тому потрібно зачинити вхідні двері, але чоловік не відпускав двері та намагався потрапити в середину приміщення. Таким чином, чоловік порушував рижим роботи ТОВ «Дніпропетровськ-Газзбут» та заважав працівникам виконувати свої функціональні обов`язки. В ході чого вони почали відтягувати невідомого чоловіка від дверей.

Також додав, що у нього та іншій охоронців не було умислу на нанесення тілесних ушкоджень невідомому чоловіку, їхні дії були спрямованні на відновлення публічного порядку який порушував даний невідомий чоловік.

Під час досудового розслідування встановлено, що суб`єктивна сторона спричинення легких тілесних ушкоджень характеризується прямим умислом, який не виник у охоронців під час того як вони відтягували потерпілого від дверей. Згідно ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Інтелектуальний момент прямого умислу полягає в усвідомленні особою суспільне небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільне небезпечних наслідків. Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а й певне розуміння його суспільної небезпеки. Здебільшого наявність усвідомлення винним суспільної небезпеки свого діяння є очевидною, про що свідчать фактичні обставини справи. Як виявилось під час розслідування, що завданні тілесні ушкодження охоронці нанесли з необережності але слід зазначити, що кримінальна відповідальність настає за тих умов коли потерпілому було завдано тілесні ушкодження у вигляді, тяжких або середньої тяжкості з необережності за ст. 128 КК України, а потерпілому було завдано легкі тілесні ушкодження.

Відповідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи нікому не повідомлялось.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

На підставі викладених обставин, дізнавач дійшов висновку про відсутність складу кримінального проступку.

Суддя слідчий зазначає, що завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу та щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, дізнавач, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Проте, суддя слідчий вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин, викладених у заяві ОСОБА_4 , не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності та без збирання доказів, на які вказував заявник, на надано оцінки наявному висновку експерта № 2559е від 19.09.2022р. про те, що ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.

Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на де-які обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотнє.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, 110, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 29.10.2022р. про закриття кримінального провадження № 0000590 від 16.09.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити.

Постанову дізнавача СД ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 29.10.2022р. про закриття кримінального провадження № 0000590 від 16.09.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1