Провадження № 1-кп/742/364/22
Єдиний унікальний № 742/2415/22
ВИРОК

Іменем України

19 грудня 2022 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ладан, Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого ТОВ ПК «Пожмашина», проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

30.01.2022 р. близько 22 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки ВАЗ 21130 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною вул. Прилуцька с. Ладан Прилуцького району в напрямку м.Прилуки, при цьому рухаючись в межах дії дорожнього знаку 5.49 Правил дорожнього руху України «Початок населеного пункту» (на білому тлі), порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, з урахуванням визначення терміну «безпечна швидкість» п. 1.10 Правил дорожнього руху України, а саме безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, п. 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год., що згідно висновку судової інженерно - транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо - транспортних пригод» № СЕ - 19/125- 22/4225-ІТ від 12.09.2022 є, як необхідною умовою, так і технічною причиною виникнення даної дорожньо - транспортної пригоди, в результаті чого, неподалік буд. АДРЕСА_2 , автомобіль яким керував ОСОБА_4 рухаючись в заносі, виїхав за межі проїзної частини вул. Прилуцька с. Ладан, на праве відносно напрямку руху в бік м.Прилуки узбіччя проїзної частини, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який нерухомо стояв на узбіччі.

Під час даної дорожньо - транспортної пригоди, пішохід потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми у формі струсу головного мозку, саден волосистої частини голови, закритої травми грудної клітки у формі переломів 3-4 лівих ребер, закритої травми органів черевної порожнини у формі розриву селезінки з внутрішньочеревною кровотечею, чисельних переломів кісток тазу з порушенням цілісності тазового кільця, чисельних саден кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 122 від 18.08.2022 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження не оспорював, давши відповідні показання по факту ДТП, щиро кається в скоєному, просить суд суворо його не карати . Щодо заявленого потерпілим цивільного позову не визнає, вказуючи про відшкодування ним заподіяних збитків потерпілому про що надав суду відповідну розписку.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні фактичних обставин кримінального провадження не оспорює, підтримав свій цивільний позов , та просив суд задовольнити його, стягнувши із обвинуваченого у відшкодування моральної шкоди - 200 000 гривень, та вказав що дійсно обвинувачений ОСОБА_4 в добровільному порядку відшкодував йому 96000 грн., які він вважає у рахунок тільки заподіяних йому матеріальних збитків, хоча дійсно розписку про відшкодування йому моральних та матеріальних збитків обвинуваченим таку давав і підписував, але в частині відшкодування йому моральної шкоди про таке в розписці вказав помилково, щодо міри покарання не наполягає на суворості покарання, погоджується із покаранням запропонованим прокурором.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого. Зміст цих обставин вірно розуміється обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаною, і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом , що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого передбаченими ст. 66 КК України є, щире каяття , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного та його позицію до вчиненого, працюючого, згідно медичних довідок у лікарів психіатра та нарколога на диспансерному обліку не перебуває, виключно позитивно характеризується, раніше не судимого, а також приймаючи до відома позицію потерпілого який просить суд суворо не карати обвинуваченого та задовольнити його цивільний позов, приймаючи до відома досудову доповідь органу з питань пробації щодо соціально-психологічної характеристики обвинуваченого,і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами; однак суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з встановленням відносно нього іспитового строку та покладенням обов`язків на підставі ст.ст. 75-76 КК України.

По кримінальному провадженню потерпілим заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 200000 грн. моральної шкоди, завданої від кримінального правопорушення, який суд враховуючи позиції сторін, та потерпілого, який вказав у суді про відшкодування йому 96000 грн. , про що він надав розписку яку вважає тільки у рахунок заподіяних йому матеріальних збитків, в частині відшкодування йому моральної шкоди про таке в розписці вказав помилково, хоча дійсно розписку про відшкодування йому моральних та матеріальних збитків обвинувачений таку дав і підписав, а тому відповідно до ст. ст.23,1167,1168 ЦК України та керуючись роз`ясненнями Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг страждань яких зазнав потерпілий внаслідок ДТП , характеру та обсягу тілесних ушкоджень яких він зазнав, біль, від яких він тривалий час лікувався, внаслідок чого став особою із інвалідністю, і вважає необхідним задовольнити позов в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди частково, а саме стягнути в користь потерпілого 20000 грн. моральної шкоди.

Процесуальні витрати, в частині витрат пов`язаних з проведенням експертиз по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, на підставі ст.ст.118,124,126 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 370-371, 374, 395,615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік , якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 4874 грн.00 коп. на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертиз по даному кримінальному провадженню.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 25000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.02.2022 р. на транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 21130 реєстраційний номер НОМЕР_1 , та який визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженню скасувати, повернувши його власнику.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:

Змиви з важеля, та керма які зберігаються у камері зберігання речових доказів Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області знищити.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Копію вироку вручити засудженому, захиснику, потерпілому, прокурору .

Суддя Максим ЦИГАНКО