Номер справи № 521/993/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001306 від 14.11.2022 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2022 року приблизно о 12 годині 03 хвилин, ОСОБА_4 перебував біля зупинки під назвою «7-а Степна (С. Ріхтера)», поблизу будинку 93 по вул. Святослава Ріхтера у м. Одеса, де побачив раніше йому незнайому жінку, ОСОБА_7 , яка в цей час у себе в руках тримала мобільний телефон та у останнього раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та в подальшому Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 продовжено з 23.08. 2022 року строком на 90 діб, з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення, а саме мобільного телефону марки «Хіаоmі Redmi Note 9», синього кольору, іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що вказані дії носять відкритий характер, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що його дії помічені і оцінюються як відкрите викрадення чужого майна, за допомогою власної фізичної сили, а саме своєю правою рукою, шляхом ривку, заволодів вказаним мобільним телефоном, який належить ОСОБА_7 ..

Надалі, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду, згідно товарознавчої експертизи від 15.11.2022 на суму 3600 гривень, 00 копійок

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та повністю підтвердив обставини, вказані вище. Обвинувачений показав, що народився в місті Ізмаїл Одеської області, в багатодітній родині. Коли був маленький батьків позбавили батьківських прав, а його передали на виховання до інтернату. Після інтернату виховувався у дитячому будинку сімейного типу, у 2018 році був влаштований до державного навчального закладу ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти», який закінчив, однак за спеціальністю не працював. 07.02. 2021 року в нього народився син ОСОБА_6 , з ОСОБА_8 він перебуває у цивільному шлюбі, у листопаді 2022 року проживали разом за місцем реєстрації його дружини за адресою: АДРЕСА_3 . У той період сім`я перебувала у скрутному матеріальному становищі, він не міг працевлаштуватися, постійно перебував у пошуку роботи.14 листопада 2022 року він намагався працевлаштуватися, однак йому відмовили, тому коли повертався до дому, приблизно о 12:00, біля зупинки «7-а Степна» побачив незнайому жінку, яка тримала в руках мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 9», синього кольору. Побачивши мобільний телефон, вирішив відкрито їм заволодіти. Після цього, вихопивши з руки жінки мобільний телефон, побіг по вулиці, однак був зупинений незнайомими чоловіками, які йшли по дорозі. Одразу мобільний телефон був вилучений в нього та повернутий потерпілій ОСОБА_7 .. У скоєному щиро кається, просить суд врахувати усі пом`якшуючи обставини та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне повернення відкрито вкраденого майна.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок повинен також відповідати загальним засадам кримінального провадження, одне з яких верховенство права. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс /Steven Willcox/ та Скотт Херфорд /Scott Hurford/ проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

У даному випадку при призначені покарання ОСОБА_4 суд враховує практику Європейського суду з прав людини. При цьому суд виходить з того, що ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому епізоду злочинних дій. Даючи оцінку вказаним зізнанням обвинуваченого, суд вважає, що воно дано без будь-якого примусу та свідомо. Підстав вважати, що обвинувачений обмовляє себе, або дає зізнавальні покази вимушено не має.

Разом з тим, суд ухвалюючи вирок, не лише дає оцінку окремо взятим діям обвинуваченого, враховує особистість останнього, наскільки вона проявилася у вказаних протизаконних діях. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Так обвинувачений має місце реєстрації у місті Ізмаїл, має постійне місце проживання у місті Южне, Одеської області, виховувався в інтернаті, потім в дитячому будинку, мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, здобув середньо-спеціальну освіту, проживає з громадянкою ОСОБА_8 у цивільному шлюбі, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, однак працює без оформлення у кав`ярні, тобто на даний час має постійний заробіток для забезпечення родини, характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Мета покарання це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, те що вартість вкраденого майна складала 3600,00 гривень, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, відсутність завданої шкоди, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, позицію потерпілої ОСОБА_7 яка подала письмову заяву про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого та просила призначити йому не занадто суворе покарання. Також суд враховує, що обвинувачений в силу ст.89 КК України не судимий.

Таким чином вчинений злочин обвинуваченим ОСОБА_4 є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак особа обвинуваченого, а також, його щире розкаяння, свідчать про можливість призначення не суворого покарання. Тобто суд, враховуючи викладені обставини які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне повернення відкрито вкраденого майна, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межи.

Враховуючи вищевказані дані про особу обвинуваченого, його щиросердечне каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, те що на утриманні обвинуваченого перебуває малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства.

Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України

Керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, на підставі якої, з застосуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього зобов`язання.

Згідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на орган з питань пробації за місцем фактичного проживання обвинуваченого.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 9», синього кольору, іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 вважати повернутим за належністю.

Речові докази : куртку із капюшоном синього кольору марки «STRAIX», штани чорного кольору із написом на лівому кармані «ТАВ» , які належать обвинуваченому ОСОБА_4 повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ; диск із наявним на ньому відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду місті Одеси від 17.11.2022 року на куртку із капюшоном синього кольору марки «STRAIX», штани чорного кольору із написом на лівому кармані «ТАВ»- скасувати.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1