Дата документу 05.12.2022 Справа № 334/4399/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/4399/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1171/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула 5 грудня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Запоріжжя, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

8 червня 2020 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110217», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по проїзній частині вулиці Істоміна, зі сторони вулиці Лісової в напрямку вулиці Розенталь у м. Запоріжжі.

В цей час, в районі будинку 50 по вулиці Істоміна, по прилеглій території -другорядній дорозі, в напрямку вулиці Істоміна здійснював рух електроскутер «Journey King Е», без реєстраційного номера, під керуванням ОСОБА_10 .

Під час руху на перехресті вулиці Істоміна з прилеглою територією, ОСОБА_10 , виїхав на проїзну частину вулиці Істоміна, справа-наліво, відносно руху автомобіля «ЗАЗ», та почав виконувати маневр повороту ліворуч для подальшого руху в напрямку вулиці Лісової.

В свою чергу, водій ОСОБА_8 , наближаючись до перехрестя вулиці, з прилеглою територією, маючи об`єктивну можливість зберігати подальший прямолінійний рух та своєчасно виявити, що справа, за ходом її руху, на проїзну частину вулиці Істоміна для виконання маневру повороту ліворуч, завчасно та на достатній для виконання вказаного маневру відстані виїхав електроскутер під керуванням ОСОБА_10 , вказаних заходів не прийняла.

Натомість ОСОБА_8 , діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких:

- п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, застосувала небезпечний та невиправданий дорожньою обстановкою маневр відвороту керма ліворуч.

В результаті вказаних порушень, водій ОСОБА_8 змінила напрямок свого руху вліво, виїхала за межі своєї правої смуги руху та допустила зіткнення передньої правої частини керованого автомобіля "ЗАЗ 110217", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лівою бічною частиною електроскутера «Journey King Е», без реєстраційного номера.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № 9-502 від 14.07.2020 року: «Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_8 мала технічну можливість уникнути зіткнення з електроскутером «Journey King Е», без реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_10 , при збереженні прямолінійного руху в межах своєї смуги для руху. В діях водія ОСОБА_10 порушення вимог ПДР України не вбачається».

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 732 від 27.07.2020 року, ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Забою верхньої та нижньої часток лівої легені, двобічного гемотораксу, переломів 2-9 ребер ліворуч, які самі за собою кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, проте викликають тривалий розлад здоров`я на строк понад три тижні. Закритого уламкового черезвертлюгового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, що при своєму лікуванні потребував проведення оперативного втручання 15.06.2020 року в обсязі остеосинтезу лівого стегна, гематоми ділянки лівого стегна, які у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, проте викликають тривалий розлад здоров`я на строк понад три тижні. Саден лівого ліктьового суглобу та нижньої третини правої гомілки, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів переважно у ліву бічну частину тіла постраждалого. Зважаючи на переважну однобічність, характер та локалізацію тілесних ушкоджень можливість їх утворення в умовах дорожньо-транспортної пригоди - не виключається».

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2022 року:

ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і їй призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 59500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта: висновок експерта №9-499 від 03.07.2020 року у сумі 1634,50 гривень, висновок експерта №9-500 від 06.07.2020 року у сумі 1634,50 гривень, висновок експерта №9-498 від 09.07.2020 року у сумі 2615,20 гривень, висновок експерта №9-502 від 14.07.2020 року у сумі 2615,20 гривень.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачена не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним, необґрунтованим та невмотивованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження відносно неї у зв`язку з відсутністю в її діянні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У разі, якщо апеляційний суд дійде висновку про достатність доказів на підтвердження її винуватості та правильної кваліфікації за ч. 1 ст. 286 КК України, просить змінити вирок суду та призначити їй основне покарання у виді виправних робіт, застосувати положення ст.ст. 75, 76 КК України до основного і додаткового покарань. В порядку ст. 75 КК України звільнити її від відбування основного і додаткового покарань з випробуванням на строк до 3 років, згідно ст. 76 КК України протягом строку випробування покласти на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не взяв до уваги, що у п. 26 протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.06.2020 року вказано: «Сліди шин ...: виявлено дугоподібний слід гальмування переднього лівого колеса а/м ЗАЗ», на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 08.06.2020 року зображено наявний на асфальтовому покритті дороги дугоподібний слід гальмування колеса автомобіля довжиною 9,8 м, який позначено № 4. Викладене свідчить, що електроскутер виїхав з другорядної дороги на головну дорогу у безпосередній близькості від автомобіля, створив небезпеку для руху її автомобіля і створив аварійну ситуацію (обстановку) на дорозі, чим змусив її вжити заходи для зменшення швидкості руху та зупинки автомобіля шляхом гальмування. Вважає, що водій електроскутера внаслідок порушення п. 10.1; 10.2; 16.3 та розділу 33 «Дорожні знаки» 2 «Знаки пріоритету» Правил дорожнього руху України, створив аварійну обстановку на дорозі, чим змусив її застосувати екстрене гальмування автомобіля та змінити напрямок його руху вліво (відвернути кермо ліворуч) задля того, щоб уникнути зіткнення автомобіля з електроскутером. Оскільки маневр (відворот керма ліворуч для зміни напрямку руху автомобіля вліво), вона вчинила вимушено, вчинила через порушення водієм електроскутера ОСОБА_10 Правил дорожнього руху України і через створення ним аварійної ситуації на дорозі, відсутній причинний зв`язок між порушенням нею п. 10.1 Правил дорожнього руху України та його суспільно небезпечними наслідками, що настали (спричиненням ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень). Вказане свідчить про відсутність в її діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за висунутим їй звинуваченням.

Вважає висновок місцевого суду про те, що водій електроскутера ОСОБА_10 не порушив Правила дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та отриманими ним тілесними ушкодженнями, хибним та таким, що спростовується висновком експерта № 9-5020-21 від 02.11.2021 року, який безпідставно було відхилено судом, пославшись на те, що важливі вихідні дані, наявні у справі, експерт не прийняв для досліджень та визнав їх необ`єктивними і неправильними, отриманими з порушенням чинного законодавства. При цьому, суд у вироку в якості беззаперечного доказу послався на висновок експерта № 9-502 від 14.07.2020 року, який, на думку суду, містить багато розрахунків та висновків, що важливо для суду. Проте, суд не врахував, що наведені розрахунки та висновки зроблені експертом на хибних та неправильних вихідних даних, в т.ч. на вихідних даних, які сам експерт у цьому експертному висновку визнає неправильними. Також вказаний висновок містить очевидні неправильності і протиріччя. Таким чином, висновок експерта № 9-502 від 14.07.2020 року місцевий суд зобов`язаний був відхилити, як такий, що містить хибні та неправдиві висновки щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та зроблений на неправильних вихідних даних, чого суд не зробив.

Суд не зазначив у вироку, на якій саме відстані (відстані у метрах) знаходився належний їй автомобіль від електроскутера в момент, коли той виїжджав на головну дорогу з прилеглої території, нехтуючи вимогами дорожнього знаку «Дати дорогу». На думку апелянта, визначення такої відстані необхідне для того, щоб зробити висновок: чи достатньою була відстань від електроскутера до її автомобіля в момент його виїзду на головну дорогу, щоб електроскутер зміг безпечно (без створення небезпеки для руху водію автомобіля та без створення аварійної ситуації) виконати маневр виїзду на головну дорогу з двома смугами руху в кожному напрямку для подальшого повороту ліворуч, чи створив водій елетроскутера аварійну обстановку (ситуацію) на дорозі своїм маневром. Викладене у вироку обвинувачення в цій частині ґрунтується виключно на висновку експерта № 9-502 від 14.07.2020 року, в якому зазначено, що відстань від автомобіля до електроскутера в момент його виїзду на головну дорогу дорівнювала 45,8 м. Проте така теза спростовується іншими наявними і дослідженими в засіданні суду доказами. Висновок експерта №9-502 від 14.07.2020 р. ґрунтується на вихідних даних, які надав експерту слідчий в постанові від 11.06.2020 року, зокрема щодо моменту виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_8 , коли її автомобіль перебував на відстані 45,8 м від місця зіткнення. Між тим, відстань автомобіля до місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_8 була розрахована самим слідчим на підставі запису відеореєстратора водія ОСОБА_8 . Припускаючи наявність значних похибок в такому розрахунку, слідчий листом від 10.07.2020 року довів до відома експертної установи, що на відстані за 45,8 м до місця зіткнення водій ОСОБА_8 мала виявити електроскутер, що тільки наближався до проїзної частини вулиці Істоміна, та таким чином слідчий скасував заданий постановою від 11.06.2020 року параметр: відстань авто ОСОБА_8 до місця зіткнення в момент виникнення для неї небезпеки для руху. Незважаючи на це, експерт використав зазначений параметр: момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_8 , коли її автомобіль перебував на відстані 45,8 м від місця зіткнення, що спричинило невірність розрахунків експерта та складення неправильного висновку експерта № 9-502 від 14.07.2020 року. Використавши цю величину (48,5 м) для розрахунків та висновків, сам експерт у висновку експерта № 9-502 від 14.07.2020 року визнав невірним визначений постановою момент виникнення небезпеки та відстань в 45,8 м. Тим самим експерт підтвердив, що зроблений ним висновок експерта № 9-502 від 14.07.2020 року ґрунтується на неправильних вихідних даних, зокрема щодо моменту виникнення небезпеки для руху - відстані, на якій знаходився автомобіль від скутера в момент, коли той виїжджав на головну дорогу з прилеглої території. Про застосування неправильних вихідних даних у висновку експерта № 9-502 від 14.07.2020 року свідчить висновок експерта № 9-5020-21 від 02.11.2021 року.

Зазначає, що у разі, якщо апеляційний суд не знайде підстав для виправдання її за ч. 1 ст. 286 КК України та для закриття кримінального провадження щодо неї, слід змінити вирок місцевого суду та призначити їй мінімальне за санкцією статті покарання. Для її сім`ї з 4-х осіб, в якій вона одна працює, а чоловік через війну знаходиться у вимушеному прогулі і син не має роботи, штраф є занадто суворим реальним покаранням під час війни та в умовах занепаду економіки і погіршення матеріального стану громадян України, таке покарання ставить її сім`ю з двома дітьми у тяжке матеріальне становище. Окрім того, суд ще й позбавив її на 1 рік права керувати транспортними засобами, тобто позбавив її можливості пересуватись по місту, зокрема, до міста роботи та навпаки, а також: позбавив її сім`ю можливості користуватись власним автомобілем, оскільки чоловік не має права керувати транспортними засобами. Вказує, що під час досудового розслідування вона активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення: надала слідчому відеозапис події з відеореєстратора автомобіля; давала слідчому правдиві та докладні покази по суті дорожньо-транспортної пригоди, брала участь у слідчих експериментах; надавала своєчасно та в повному обсязі витребувані слідчим документи та інше; на її утриманні на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди знаходились неповнолітні діти: син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що ДТП сталась з вини водія електоскутера ОСОБА_10 , який грубим чином порушив ПДР України та створив аварійну обстановку (ситуацію). Перелічені обставини, які пом`якшують покарання, суд не врахував при призначенні їй покарання. Суд не дослідив у вироку наявність підстав для застосування та можливість застосувати приписи ст. 69 та ст. 75 КК України при призначенні їй покарання, а зобов`язаний був це зробити. Вона обвинувачується у вчиненні злочину з необережності за відсутності обтяжуючих покарання обставин та за наявності пом`якшуючих покарання обставин. Навіть за обставин, викладених у вироку суду, та у разі кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, наявні законні підстави обрати їй покарання у виді виправних робіт та застосувати положення ст. 75 КК України: звільнити її від відбування основного покарання з випробуванням. Встановлення іспитового строку сприяло б її виправленню та запобіганню можливого вчинення нею кримінальних правопорушень в майбутньому (якщо суд припускатиме таке можливим і що вона особисто виключає).

Позиції учасників судового провадження.

Захисник в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу своєї підзахисної. Зазначив, що висновок другої експертизи підтверджує провину потерпілого. Вказав, що слідчий сам визначив величину відстані від місця зіткнення 45,8 м і сам її потім листом скасував, прохаючи не враховувати, але експерт взяв за основу вказану відстань при експертному дослідженні.

Обвинувачена в судовому засіданні підтримала власну апеляційну скаргу та підтримала думку свого захисника. Зазначила, що вона не винна.

Представник потерпілого в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Зазначив, що обвинувачена в апеляційній скарзі фактично просить призначити більше покарання.

Потерпілий ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився у судове засідання апеляційної інстанції, у зв`язку з чим апеляційний суд, з урахуванням присутності в судовому засіданні представника потерпілого, яка не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності потерпілого, та у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності потерпілого ОСОБА_10 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

При цьому, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Вказані вимоги закону під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 судом першої інстанції дотримані не були.

Колегія суддів вважає, що при розгляді даного кримінального провадження судом не забезпечено в повному обсязі виконання положень щодо об`єктивності дослідження всіх обставин провадження, виявлення як тих обставин, що викривають обвинувачену, так і тих обставин, що виправдовують її.

Так, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (в конкретному випадку спричинення тілесних ушкоджень потерпілому), причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Відповідно до п. 7 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені статтею 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Місцевий суд в основу висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, поклав, зокрема, висновок експерта № 9-502 від 14.07.2020 року.

На підставі наведеного доказу, суд прийшов до висновку, що водій ОСОБА_8 при зближенні транспортних засобів, не вжила заходів обережності, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, застосувала небезпечний та невиправданий дорожньою обстановкою маневр відвороту керма ліворуч, чим своїми фактичними діями змінила напрямок свого руху вліво, виїхала за межі своєї правої смуги руху та допустила зіткнення передньої правої частини керованого автомобіля "ЗАЗ 110217", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лівою бічною частиною електроскутера «Journey King Е», без реєстраційного номера.

Такі висновки суду колегія суддів вважає передчасними, оскільки їх зроблено без об`єктивного з`ясування усіх обставин події ДТП та без аргументування, не взяття до уваги тверджень сторони захисту щодо невідповідності дійсним наведених слідчим вихідних даних у розпорядження експерта.

Так, в основу обґрунтування обвинувачення місцевий суд поклав висновок експерта № 9-502 від 14.07.2020 року.

Вказаний висновок експерта ґрунтується на вихідних даних, які надав експерту слідчий в постанові від 11.06.2020 року, зокрема щодо моменту виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_8 , коли її автомобіль перебував на відстані 45,8 м від місця зіткнення (а.п. 139-142).

Між тим, суд першої інстанції не взяв до уваги, що відстань автомобіля до місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_8 була розрахована самим слідчим на підставі запису відеореєстратора з автомобіля водія ОСОБА_8 .

В подальшому, слідчий листом від 10.07.2020 року довів до відома експертної установи додаткові вихідні дані, зокрема що водій ОСОБА_8 мала об`єктивну можливість виявити електроскутер, не який виїздить на проїзну частину вул. Істоміна, а який наближається до проїзної частини вул. Істоміна, перебуваючи на відстані 45,8 м від місця зіткнення (а.п. 143).

Таким чином, експерт, проводячи експертне дослідження використав сумнівні вихідні дані, що вплинуло на розрахунки експерта. Взявши за основу відстань 45,8 м для розрахунків та висновків, сам експерт у висновку експерта № 9-502 від 14.07.2020 року визнав, що задані постановою про призначення даної експертизи моменти виникнення небезпеки кожному з водіїв визначено не вірно (стор. 13 висновку),чим підтвердив, що зроблений ним висновок ґрунтується на неправильних вихідних даних, зокрема щодо моменту виникнення небезпеки для руху - відстані, на якій знаходився автомобіль від скутера в момент, коли той виїжджав на головну дорогу з прилеглої території.

Про невірність вихідних даних зазначено і у висновку експерта № 5020-21 від 02.11.2021 року, який місцевий суд піддав критиці, не взявши до уваги, натомість, поклавши в основу вироку експертизу № 9-502 від 14.07.2020 року, яка заснована на невірних вихідних даних.

Отже, суд безпідставно не взяв до уваги, що експертиза № 9-502 від 14.07.2020 рокупроведена лише на підставі вихідних даних, наданих експерту слідчим, який надав розрахунки з власної суб`єктивної точки зору,а швидкість електроскутера визначена лише на підставі показань ОСОБА_10 , що засвідчує неповноту судового розгляду.

Поза увагою експертних досліджень залишилось питання стосовно того чи не було в даному випадку створена аварійна ситуація для водія ОСОБА_8 діями водія ОСОБА_10 .

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що при наявності в матеріалах провадження відеозапису з відеореєстратора транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_8 з місця ДТП у даному кримінальному провадженні не було призначено експертного дослідження наявного відеоматеріалу ДТП, про необхідність проведення якого згадувалося у висновку № 5020-21 від 02.11.2021 року.

Також місцевий суд не приділив увагу діям потерпілого ОСОБА_10 , який під час судового розгляду надав пояснення, що при виїзді на дорогу вліво не подивився, першу полосу проїхав, а вже на другій сталося ДТП.

При цьому, є очевидним виїзд ОСОБА_10 з другорядної дороги, позначеної дорожнім знаком «Дати дорогу», що знайшло відображення і на схемі з місця ДТП, натомість за висновком експерта № 9-502 від 14.07.2020 року в діях водія ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей вимогам п. 10.2 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») ПДР, протиріччя стосовного чого не усунуто шляхом допиту експерта.

Поза увагою суду першої інстанції також залишилося й те, що відповідно до висновку експерта № 5020-21 від 02.11.2021 року технічна можливість водію ОСОБА_10 запобігти зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-110217-40», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначалась дотриманням вимог п. 10.1; 10.2; 16.3 та розділу 33 «Дорожні знаки» 2 «Знаки пріоритету» Правил дорожнього руху України. За відсутності причин технічного характеру, які б завадили водію ОСОБА_10 діяти у відповідності з вказаними вимогами, слід дійти висновку, що в діях водія ОСОБА_10 , який керував електроскутером «Jouney King Е», без реєстраційного знаку, вбачаються невідповідність вимогам п. 10.1; 10.2; 16.3 та розділу 33 «Дорожні знаки» 2 «Знаки пріоритету» Правил нього руху України, які перебувають в причинному зв`язку з подією ДТП.

Не взяття судом до уваги доводів сторони захисту стосовно невідповідності вихідних даних, є таким, що не узгоджується з нормами кримінального процесуального законодавства щодо обґрунтованості судового рішення, що відображається у обов`язку суду з`ясувати обставини справи з дотриманням принципу об`єктивності (ст. 370 КПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду не відповідає вимогам ст.ст. 7, 9, 370 КПК України, оскільки судом об`єктивно не з`ясовані усі обставини події ДТП, не дана оцінка доводам обвинуваченої, не вичерпано можливості отримання нових доказів з метою уточнення фактичних обставин справи та для постановлення в подальшому законного і обґрунтованого рішення, не враховано правові висновки Верховного Суду України № 5-18кс14 від 20 листопада 2014 року та № 5-218кс15 від 5 листопада 2015 року, в яких зазначено, що у разі, коли дорожньо-транспортна подія сталася за участі двох водіїв транспортних засобів, для правильного застосування норми про кримінальну відповідальність особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. При цьому, виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Отже, за наведених обставин та обставин даного кримінального провадження неможливо зробити однозначний висновок щодо доведеності чи недоведеності вини ОСОБА_8 в інкримінованому їй злочині, перебування саме її дій в причинному зв`язку з настанням протиправних наслідків, що свідчить про допущену судом неповноту судового розгляду, оскільки залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

При цьому, слід відмітити, що жодних відповідних клопотань до суду апеляційної інстанції не надходило.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально-процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

З метою додержання принципів, викладених у ст.ст. 9, 22 КПК України щодо законності, забезпечення змагальності сторін, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2022 року відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15