ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконферензвязку в залі суду м. Житомира матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за 0001673 від 02.09.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курчиця Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, дітей не має, не працює, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20.09.2017 року Богунським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.186, 69 КК України до 45 діб арешту;

- 03.05.2018 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяця;

- 13.02.2019 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.1 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяця;

- 27.06.2019 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнився 06 травня 2022 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В :

27.08.2022 року близько 16 годин 20 хвилин ОСОБА_4 перебував поруч з будинком №79, що по вул. Шевченка в м.Житомирі, розпивав алкогольні напої з раніше невідомим ОСОБА_5 , який при собі мав мобільний телефон марки «Huawei». В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «Huawei» шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 , в цей же день, час та місці, під приводом телефонної розмови, отримав від ОСОБА_5 вищевказаний телефон. В свою чергу, ОСОБА_5 , не усвідомлюючи злочинні наміри ОСОБА_4 , будучи впевненим у щирості його намірів, добровільно надав мобільний телефон останньому.

В подальшому, отримавши у такий спосіб вищевказаний мобільний телефон, ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи при собі мобільний телефон торгівельної марки «Huawei», моделі «Р20 Lite (Nova 3 e)», з об`ємом пам`яті 4/64 GB в дизайні Black чорного кольору, вартістю 2899 гривень 75 копійок, місця вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 майнової шкоди на зазначену суму.

Крім того, 27.08.2022 року близько 16 години 40 хвилин ОСОБА_4 перебував у магазині «Aplzi», що в ТРЦ «Глобал» за адресою: м.Житомр вул. Київська, 77.

В цей день, час місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме: грошових коштів з банківської карти АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , шляхом розрахунку за товар через банківський термінал вищевказаного магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 в той же день, час та місці, маючи при собі мобільний телефон торгівельної марки Huawei», моделі «Р20 Lite (Nova 3 e)», який належить потерпілому ОСОБА_5 , за допомогою зручного способу оплати «Google Pay», бажаючи заволодіти та розпорядитися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку, з корисливою метою, діючи умисно, розуміючи,що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, о 16 годині 49 хвилин, використовуючи стаціонарний РОS -термінал у вищевказаному магазині, таємно повторно викрав грошові кошти з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , провівши транзакцію щодо списання грошових коштів в рахунок проведення оплати за куплений товар на суму 20 000,00 грн.

Крім того, 29.08.2022 близько 22 годині 30 хвилин ОСОБА_4 перебував поруч з будинком №100, що по вул. Київський в м.Житомир, розпивав алкогольні напої з раніше невідомим ОСОБА_6 , який при собі мав мобільний телефон марки «IPhone».

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «Apple IPhone 13 Pro» шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 в цей же день, час та місці, під приводом телефонної розмови, отримав від ОСОБА_6 вищевказаний мобільний телефон. В свою чергу, ОСОБА_6 , не усвідомлюючи злочинні наміри ОСОБА_7 , будучи впевненим у щирості його намірів, добровільно надав мобільний телефон останньому.

В подальшому, отримавши у такий спосіб вищевказаний мобільний телефон, ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи при собі мобільний телефон торгівельної марки «IPhone» моделі «Apple IPhone 13 Pro» в дизайні «Sierra Blue» синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 ; (S|N): НОМЕР_3, з об`ємом пам`яті 256 ГБ, вартістю 37610 гривень 75 коп., місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що точно не пам`ятає всіх дрібниць вчинених подій, але пригадує, що 27 серпня 2022 року в денний час він перебув в центрі міста Житомира по вул. Шевченка та розпивав з невідомим йому чоловіком ОСОБА_5 спиртні напої. В ході спілкування у нього виник намір викрасти у ОСОБА_5 телефон марки Huawei чорного кольору та він попросив у потерпілого зателефонувати і вийшов із його телефоном та вже не повернувся. Після чого ОСОБА_4 зайшов у магазин в ТРЦ Глобал та за допомогою викраденого телефону шляхом списання коштів з банківської карти потерпілого розрахувався за придбаний товар на загальну суму 20 000,00 грн.

Крім того, через кілька днів 29.08.2022 рок у вечірній час ОСОБА_8 розпивав спиртні напої разом із невідомим ОСОБА_6 , у якого аналогічним шляхом заволодів мобільним телефоном Apple IPhone 13 Pro, попросивши зателефонувати та втік із ним з приміщення.

Викраденими двома телефонами він розпорядився на власний розсуд. Із сумою заподіяних збитків погодився.

У вчиненому щиро розкаявся.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та письмових матеріалів, що характеризують його особу.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, з`ясував, чи не має сумнівів в добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, що він буде позбавлений права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому повторно, та його дій правильно кваліфіковані за ч.2 ст.190 та ч.4 ст.185 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, не одружений, дітей не має, на обліку у спеціалізованих медичних установах не перебуває. Вину у вчиненому злочині визнавав, щиро розкаявся.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.67 КК України є рецидив злочинів.

За таких даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також з урахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону з випробуванням виходячи з такого.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Натомість судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України та призначити наступне покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: мобільний телефон торгівельної марки IPhone 13 Pro синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_6 , залишити останньому як законному власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення експертиз №1999/22-25 та №2052/22-25 в загальному розмірі 3775,40 грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1