Справа № 484/3585/22
Провадження № 1-КП/484/110/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайськ Миколаївської області, громадянки України, освіта середня, не працюючої, не одруженої, матері однієї малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

За участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

у відсутність потерплого ОСОБА_7 згідно заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022 та від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб і в подальшому з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, та з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який згодом продовжено ще на 90 діб.

23.09.2022 року ОСОБА_6 перебувала за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , де на подвір`ї помітила спортивний велосипед сірого кольору, бувший раніше у вжитку, і вирішила його викрасти. Виконуючи задумане, того ж дня близько 14.00 години ОСОБА_6 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і не може їй завадити, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, шляхом вільного доступу таємно викрала вказаний велосипед вартістю 4 850 грн., з яким з місця події зникла і в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, завдавши таким чином своїми діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила таємне викрадення чужого мана (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ст. 185 ч.4 КК України.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнала себе винуватою у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорювала і пояснила, що дійсно у вказаний в обвинуваченні час була в гостях у ОСОБА_7 , у дворі будинку побачила велосипед і вирішила його викрасти. Коли її ніхто не бачив, викотила велосипед на вулицю і так його викрала. Велосипед продала неподалік сусідам за 450 грн., гроші витратила на продукти та випивку. До ОСОБА_7 більше не поверталася. У скоєному розкаялася. Велосипед повернула.

Потерпілий в судове засідання не явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність і повідомив, що претензій до ОСОБА_6 не має. З такої заяви вбачається, що потерпілий фактичні обставини обвинувачення не оспорює, викрадене майно йому повернуте.

Таким чином, ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи та розмір завданих збитків не оспорює, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім того, інкриміноване обвинувачення підтверджується письмовими доказами: протоколом прийняття заяви про вчинений злочин; розпискою потерпілого про отримання викраденого велосипеду, який був визнаний речовим доказом і повернутий потерпілому; висновком товарознавчої експертизи про вартість велосипеду.

Оцінивши у сукупності досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і взаємозв`язку; враховуючи, що ніхто з учасників кримінального провадження ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорює, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Її дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.4 КК України як крадіжка за ознакою вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винної, яка повністю визнала себе винною, розкаялася у вчиненому, офіційно не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, має на утриманні малолітню дитину, сприяла розкриттю злочину і поверненню викраденого.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої злочином шкоди, наявність малолітньої дитини.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченої, її вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання їй слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою вона обвинувачується, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на неї деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні вже повернуті потерпілому за належністю. Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні.

ОСОБА_6 не затримувалася в наданому кримінальному провадженні.

Оскільки обвинувачена не засуджується до реального відбуття покарання і досі сумлінно виконувала свої процесуальні обов`язки, суд вважає недоцільним обирати їй запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: