Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/184/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категоріяст. 115 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ;

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2023 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Іркутськ, РФ, росіянину, громадянину України, з повною вищою освітою, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000212, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, строком на 55 днів, тобто з 15 год. 00 хв. 5 квітня 2023 по 29 травня 2023 року включно, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному в скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 . Дане клопотання погоджене прокурором Світловодського відділу Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_10 .

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділенням ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000212 від 12.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

Так, 12 березня 2023 року, в період часу з 12 години 00 хвилин по 14 годину 00 хвилин, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 повернувся до свого місця мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зайшовши до приміщення коридору свого житлового будинку розташованого за вищевказаною адресою, ОСОБА_9 помітив, що у спальній кімнаті на ліжку спить раніше відомий йому чоловік, а саме ОСОБА_11 .

Побачивши ОСОБА_11 , який перебував на ліжку у спальній кімнаті його домоволодіння ОСОБА_9 , підійшов до останнього та намагався підняти його з ліжка, але у зв`язку з тим, що ОСОБА_11 перебував у тяжкому стані алкогольного сп`яніння, що в значній мірі діяло на координацію рухів, останній впав з ліжка на підлогу. В цей час у ОСОБА_9 , виник злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, передбачаючи і свідомо припускаючи настання наслідків у виді смерті потерпілого, не розраховуючи при цьому на конкретні обставини, які могли б відвернути такі наслідки, ОСОБА_9 стоячи над ОСОБА_11 , який лежав на підлозі та не мав змоги йому протидіяти у зв`язку із тяжким станом алкогольного сп`яніння, діючи умисно, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою умисного протиправного заподіяння смерті потерпілому, умисно наніс ОСОБА_11 не менше шести потужних цілеспрямованих ударів ногами у життєво важливий орган людини голову та по тулубу.

Після чого ОСОБА_9 вважаючи, що ОСОБА_11 помер, та він виконав всі необхідні дії направлені на реалізацію свого умислу направленого на заподіяння смерті потерпілого вийшов з приміщення свого домоволодіння. З метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин, здійснив виклик на лінію «102», та повідомив про нібито вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме таємного викрадення його майна.

В результаті умисних протиправних дій, згідно висновку судово-медичного експерта №42 від 30.03.2023, ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: масивного крововиливу на обличчі окрім носу, внутрішньої частини лівої щоки і частково лобу, забійна рана нижньої губи з переходом на нижнє ясно, потрійний перелом нижньої щелепи, крововилив м`яких покривів голови в правій скроневій ділянці з переходом на лоб справа. Масивний субарахноїдальний крововилив (крововилив під м`яку мозкову оболонку) та в шлуночки головного мозку. Забій головного мозку в різні ділянки. Крововилив за лівою ушною раковиною з переходом на верхній відділ шиї з ліва. Садна з крововиливами (три) на тильній поверхні правої кисті. Перелом 5-ти ребер зліва (5-9), у своїй сукупності які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння, внаслідок яких ОСОБА_11 помер. Від моменту спричинення тілесних ушкоджень до моменту смерті ОСОБА_11 жив короткий проміжок часу від декілька хвилин до декількох годин (гістологічно до 3-х).

Виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого ОСОБА_9 злочину, зокрема враховувати спосіб, кількість, характер, ступень тяжкості і локалізацію спричинених ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, в діях ОСОБА_9 вбачається прямий умисел направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2023 року задоволено вказане клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

Судове рішення мотивовано тим, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим пунктами п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому підозрюваному ОСОБА_9 необхідно застосувати міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи, що ОСОБА_9 , не працюючий, постійного джерела заробітку не має, за місцем реєстрації не проживає, немає постійного місця проживання та роду занять, схильний до асоціальної поведінки та вчинення нових злочинів, крім того підозрюваний чітко усвідомлює, що він вчинив особливо тяжкий злочин та з метою уникнення від відповідальності за злочин, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, на строк від 7 до 15 років, дає підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду при цьому продовжуватиме свою злочину діяльність.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якоюзастосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд не звернув увагу на те, що 12.03.2023 року саме ОСОБА_9 викликав поліцію, у своєму домоволодінні знайшовши невідомого чоловіка, який вчинив підготовчі дії для крадіжки майна, тобто вчинення тяжкого злочину відносно підозрюваного.

Матеріалами досудового розслідування підтверджується факт підготовки до крадіжки, оскільки до домоволодіння приїхали два автомобіля з метою вивезення належного підозрюваному холодильника, який вже продав потерпілий за 800 гривень.

ОСОБА_9 надавав слідчому допомогу у пошуку покупця та перевізника для допиту. З 12 березня 2023 року, тобто майже протягом місяця, ОСОБА_9 , знаючи про смерть потерпілого, не змінив звичний уклад свого життя, не намагався покинути місто Світловодськ, якимось чином завадити проведенню досудового розслідування, натомість усіляко допомагав слідству, надавав покази, прийняв участь у проведенні відтворення обстановки та обставин події.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту та не приєднав до матеріалів справи копію паспорта ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за яким її підзахисний здійснює догляд.

Також, слідчий суддя не прийняв до уваги заяву ОСОБА_12 , який дозволяє ОСОБА_9 проживати у його квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 через стан свого здоров`я не має можливості себе забезпечувати усім необхідним. Фактично через затримання підозрюваного останній залишився у безпорадному стані, так саме і тварини у домоволодінні ОСОБА_9 , яких він кожного дня годував.

Так, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_9 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, враховуючи, що ОСОБА_9 не працює, не має постійного заробітку, не проживає за місцем реєстрації, не має постійного місця проживання та роду занять, схильний до асоціальної поведінки та вчинення злочинів. Дані обставини взагалі не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_9 має і дохід, і рід занять - він є 67-річним пенсіонером, отримує законний дохід - пенсію. Має місце проживання - власний будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Не проживає вдома, бо допомагає своєму однокласнику, який через стан здоров`я не може це робити сам.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував запобіжний захід, саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_8 в подальшому та визнає за реальну небезпеку можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В суді апеляційної сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та незаконного впливу на свідків.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду існує та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На думку колегії суддів, у разі не застосування запобіжного заходу до підозрюваного - це буде негативно впливати на дієвість та ефективність кримінального провадження (зокрема, може перешкодити дотриманню строків вчинення слідчих та процесуальних дій, може призвести до затягування строків досудового розслідування), в якому йому оголошено підозру.

Особисте зобов`язання, як запобіжний захід, не забезпечить усунення встановлених ризиків, оскільки підозрюваний не має офіційного місця роботи та офіційного заробітку.

Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Можливість підозрюваного ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена відсутністю стримуючих факторів а також наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині не має.

Доводи захисту щодо застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з підстав того, що ОСОБА_8 здійснює догляд а також допомогає органу досудового розслідування. Клегією суддів не можуть бути враховані, оскільки вказане жодним чином не свідчить про відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також не свідчить про належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При цьому, згідно висновку судово-медичного експерта №42 від 30.03.2023, ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_11 множинні тілені ушкодження в результаті, яких помер потерпілий.

В той же час ОСОБА_9 , з боку свідків характеризується негативно, як особа яка веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, за місцем мешкання збирає осіб з яким в подальшому вживає спритні напої, та наявні об`єктивні відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я, що потягло за собою смерть потерпілого, наведене свідчить про його суспільну небезпечність, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 може продовжити злочинну діяльність, таким чином відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 покладається необхідність запобігання вчинення іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

До того ж, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.

Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу, а наявність ознаки та умислу на збут психотропних засобів буде перевірена після здобуття віх доказів по кримінальному провадженню.

Обґрунтована підозра в скоєнні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується зібраними на даний час досудовим слідством доказами, а саме протоколом огляду місця події від 12.03.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено місце вчинення злочину; постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 12.03.2023 року; висновком судово-медичної експертизи № 42 від 30.03.2023 року; висновком експерта № 931 від 21.03.2023 року; протоколом огляду трупа від 12.03.2023 року; постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 13.03.2023 року; висновком судово-медичної експертизи № 64 від 13.03.2023 року; протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 21.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 12.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 12.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 13.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 13.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 13.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 28.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 28.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 28.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 28.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 28.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 28.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 28.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 28.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 28.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 30.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 від 31.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_27 від 31.03.2023 року; повідомленням про підозру ОСОБА_9 від 31.03.2023 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування на початковому етапі досудового розслідування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі не обрання запобіжного заходу, або обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни їхніх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України,а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

ОСОБА_9 скоєно злочин із застосуванням насильства, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення розміру застави при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не вбачається.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2023 року 3 необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2023 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000212, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, строком на 55 днів, тобто з 15 години 00 хвилин 5 квітня 2023 по 29 травня 2023 року включно, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4