Справа № 632/295/23
провадження № 1-кс/632/39/23

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківського області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Первомайський клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Олексіївка Первомайського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16 листопада 2004 року Первомайським міським судом Харківської області за ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 05 червня 2007 року Первомайським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 18 листопада 2010 року Первомайським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 21 лютого 2012 року Первомайським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений 07 вересня 2015 року за відбуттям строку покарання,

- 28 січня 2016 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 18 березня 2016 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту;

- 08 липня 2016 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;

- 08 травня 2020 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту; звільнений 22 грудня 2020 року за відбуттям покарання;

- 12 червня 2020 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту; звільнений 22 грудня 2020 року за відбуттям строку покарання;

- 05 березня 2021 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 21 квітня 2021 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14 жовтня 2022 року за відбуттям строку покарання,

який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000004 від 03 січня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення в судовому засіданні зазначали про те, що станом на час звернення до слідчого судді із зазначеним клопотанням зібрано достатньо доказів, щоб стверджувати про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, що надає право, за переконанням сторони обвинувачення, звертатися до слідчого судді із клопотанням про застосування одного із запобіжних заходів.

Також, продовжив прокурор, що на даний час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в такій кількості, що не вбачається підстав вести мову про застосування іншого не пов`язаного із триманням під вартою запобіжного заходу.

Так, прокурор впевнений, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки розуміючи тяжкість кримінального покарання за вчинені злочини може залишити місце свого мешкання, у тому числі шляхом виїзду за межі району, області. Також на думку прокурора, на сьогодні, в контексті з тим, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала військову агресію проти України, існує як реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу. Зауважив, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, що підтверджує ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, а також може впливати на свідків та потерпілих, щоб останні змінили свої свідчення, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваному відомі їх адреси проживання.

Прокурор перконаний, що більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілих, свідків, та, вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, зауважив, що підозрюваний не має роботи, не має сім`ї, тому вести мову про стійкі соціальні зв`язки теж неможливо.

Сторона обвинувачення, посилаючись на викладені у клопотанні обставини, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний не заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить подальшого висновку.

СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000004 від 03 січня 2023 рокуза підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

Зокрема, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 22 грудня 2022 близько 23.00 години (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в гостях у своїх знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, з корисних мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки господарі відпочивали, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, діючи в умовах воєнного стану, викрав майно, яке на праві власності належать ОСОБА_6 , а саме, кросівки бренду «Sayota B 2061-14», вартістю 300 гривень, мобільний телефон марки «Sigma X-style 32», вартістю 751, 41 гривень та грошові кошти в сумі 5000 гривень, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду загальним розміром 6051,41 гривень. Після чого з місяця події зник.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування було кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, у грудні 2022 року (точний час та дата в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , знаходячись у полезахисній лісовій смузі, яка розташовується поблизу селища Слобідське Лозівського району Харківської області побачив на землі під деревом 2 гранати РГН та 2 паперових пакунки, в яких знаходились 60 патронів калібру 5,45х39 АК. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник умисел на незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вищевказаних бойових припасів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, створивши тим самим сприятливі умови для реалізації свого злочинного умислу, в порушення положень "Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622, підняв з землі 2 ручні осколкові гранати РГН та 60 патронів калібру 5,45х39 АК, тим самим придбав вищевказані бойові припаси з метою їх подальшого зберігання та збуту.

Після цього, ОСОБА_5 поклавши вказані гранати та патрони до кишень свого одягу, чим розпочав незаконне носіння бойових припасів (транспортування безпосередньо при собі), пішов додому за адресою: АДРЕСА_1 . По прибуттю додому ОСОБА_5 сховав 2 гранати РГН (у зібраному стані) та 2 паперових пакунки, в яких знаходились 60 патронів калібру 5,45х39 АК у господарському приміщенні, яке розташоване на території вищевказаного домоволодіння, тим самим почав незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу вищевказані бойові припаси, з метою їх подальшого незаконного збуту.

16 січня 2023 року ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут бойових припасів, з корисливих мотивів, знаходячись в полезахисній лісовій смузі неподалік селища Слобідське Лозівського району Харківської області, незаконно збув ОСОБА_8 60 патронів калібру 5,45х39 АК (з яких 1 патрон виявився непридатним для використання за призначенням через його механічну деформацію) та 2 ручних осколкових гранати РГН, отримавши від останнього кошти в сумі 2000 гривень. У подальшому зазначені 60 патронів калібру 5,45х39 АК (з яких 1 патрон виявився непридатним для використання за призначенням через його механічну деформацію) та 2 ручних осколкових гранати РГН, були видані ОСОБА_8 працівникам ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області.

Крім того, 24 лютого 2023 року в період часу з 14.50 по 15.20 за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 200 гривень однією купюрою (номіналом 200 гривень), яка має наступну серію та номер: НОМЕР_1 , надані останньому під час здійснення оперативної закупки від 16 січня 2023 року.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 18 січня 2023 року близько 08.30 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, з корисних мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проліз через отвір у парканіна територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де відчинивши вхідні двері,шляхом застосуванням фізичної сили, проник до житлового будинку вищезазначеного домоволодіння, звідки повторно, діючи в умовах воєнного стану, викрав майно, яке на праві власності належить ОСОБА_9 , а саме,балон газовий для пропан-бутану, об`ємом 50 літрів, вартістю 867 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду загальним розміром 867 гривень. Після чого з місяця події зник.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла, вчинена в умовах воєнного стану.

28 лютого 2023 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться у таких документах: протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколах допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , довідкою ОСК МВД, протокол огляду грошових коштів, протокол огляду покупця, протокол огляду, висновках експертів від 17 лютого 2023 року, протоколі допиту потерпілого, протоколі допиту підозрюваного, повідомленні про підозру, протоколах огляду місця події, довідка про звільнення, постанові про обєднання кримінального провадження, вислухавши пояснення самого підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин. Тобто у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263КК України.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певними злочинами, на даному етапі хоча і неможна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі, суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»)

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_5 хоча і має визначене місце проживання на території Лозівського району Харківської області, проте підозрюється у вчиненні тяжких злочинів (ст. 12 КК України), раніше неодноразово судимий, останній раз у квітні 2021 року, звільнений 14 жовтня 2022 року за відбуттям строку покарання, через незначний проміжок часу, знову підозрюється у вчиненні тяжких злочинів. Відтак, слідчий суддя погоджується із стороною обвинувачення, що ризик ймовірного продовження вчинення кримінальних правопорушень існує. Тим більше він не працює, суспільно корисною працею не займається, не має сім`ї, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків і про наявність ризику переховування. Наявність у ОСОБА_5 матері не є стримуючим фактором.

При цьому, слідчий суддя не можу не звернути увагу на тому, що при встановленні ризику впливу на потерпілих та свідків слід врахувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 ст.95 КПКУ країни).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідків та дослідження їх судом.

Наразі а ні потерпілий, а ні свідки по даному кримінальному провадженню не надавали своїх показів суду, а тому вищевказаний ризик має місце бути, приймаючи до уваги, що підозрюваному відомо місце проживання потерпілих та свідків, зокрема потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_7 , є приятелями та проживають в одному населеному пункті.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, вищенаведені дані про його особу, слідчий суддя доходить висновку про необхідність застосування до нього саме найсуворішого запобіжного заходу.

Суд погоджується із прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілих та свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, характер та спосіб вчинених дій, а також тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, дає підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Між тим, відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 вчинені без застосування насильства, не спричинили загибель людини, запобіжний захід у вигляді застави йому раніше не обирався, слідчий суддя вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:1) щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , його майновий стан, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе визначити заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн.

Разом з тим, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 квітня 2023 року, включно.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 рахувати з 02 березня 2023 року.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області за такими реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0006674; призначення платежу: застава у справі № 632/929/22, провадження № 1-кп/632/84/22), до сплину терміну тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , продовженою до вирішення слідчим суддею, судом питання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу але не більше ніж до 28 квітня 2023 року.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, строк дії яких встановити до 28 квітня 2023 року, з моменту внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Первомайський відділ Лозівської окружної прокуратури Харківської області.

Строк дії ухвали до 28 квітня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1