Справа № 706/868/22
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

02 березня 2023 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), представника потерпілої ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_8 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_8 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 .

Просила застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком на 2 місяці за місцем проживання (з урахуванням змін до клопотання) по АДРЕСА_1 та покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки: не залишати місце проживання по АДРЕСА_1 у період доби з 20 год. до 07 год. наступного дня; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора, суду; прибувати за першою вимогою до суду, прокурора; утримуватися від спілкування з ОСОБА_8 , потерпілою ОСОБА_9 , свідками у цьому ж кримінальному провадженні; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання обґрунтовано такими обставинами.

29.05.2022 р. неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після спільного вживання з малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у саморобній тимчасовій дерев`яній споруді («шалаші»), що розташована в с. Вербуватій Уманського району на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2, алкогольного напою - спиртовмісної рідини та відповідно перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у вечірню пору доби, використовуючи довірливість відомої для них малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проводила дозвілля на вулиці поряд, покликали її до вказаної споруди. В подальшому 29.05.2022 р. у період близько із 19 год. по 20 год., неповнолітній ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , перебуваючи на другому поверсі усередині зазначеної споруди, діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті, усвідомлюючи та достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_10 , а саме недосягнення нею чотирнадцяти років, що відповідає її зовнішнім фізичним, фізіологічним даним та розвитку, нехтуючи правами останньої на статеву свободу та статеву недоторканність, посягаючи на них, будучи більш ніж удвічі старше за цю дитину і таким чином використовуючи свою фізичну перевагу над нею, а також безпорадний внаслідок малолітнього віку стан ОСОБА_10 , яка в силу малолітства та пов`язаних з цим особливостей розвитку, у тому числі наявного рівня сексуальної обізнаності, не здатна була у повній мірі правильно розуміти значення та характер вчинюваних щодо неї сексуальних дій та у зв`язку з цим чинити їм опір і ефективний спротив, по черзі вчинили щодо ОСОБА_10 дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в її тіло з використанням геніталій.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строків досудового розслідування, тобто до 24.09.2022 р., в нічний час доби, який ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.09.2022 р. було продовжено до 24.10.2022 р. включно. Після звернення до суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 до Христинівського районного суду Черкаської області 18.10.2022 р. прокурором подано клопотання про продовження стосовно нього строку вказаного запобіжного заходу. Оскільки в межах строку застосованого запобіжного заходу судовий розгляд по суті не розпочався, вказане клопотання не було розглянуто.

На даний час, судовий розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 розпочався. Ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, є триваючими та є достатні підстави вважати про наявність ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, здійснення ним незаконного впливу на потерпілу, свідків, іншу особу, яка також скоїла стосовно потерпілої суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, вчинення іншого кримінального правопорушення. На існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовують необхідність обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вказують такі дані:

- ризик переховування ОСОБА_7 від суду з підстав тяжкості покарання, що також узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та невідворотність покарання, під страхом покарання, у разі необрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу матиме реальну можливість та може змінити місце проживання, виїхати за кордон. Хоча ОСОБА_7 і має місце проживання, однак міцними соціальними зв`язками не пов`язаний. Із вересня 2022 р. останній навчається у Теплицькому професійному аграрному ліцеї, розташованому на території Вінницької області, територіально віддаленої від місця здійснення судового розгляду, де проживає без дорослих членів сім`ї, його мати під час здійснення кримінального провадження виїхала за кордон. На даний час у зв`язку із подіями, пов`язаними з воєнним станом в Україні, ОСОБА_7 також може навчатися дистанційно, перебуваючи за адресою реєстрації по АДРЕСА_1 , що зокрема мало місце у жовтні 2022 р. Також встановлено, що батько обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , який проживає на території Уманського району Черкаської області за місцем реєстрації ОСОБА_7 , неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом заборонених предметів та речовин, а саме вибухових речовин та наркотичних засобів, за що засуджувався вироками Христинівського районного суду Черкаської області від 22.12.2017 р., 18.01.2022 р., у 2019 році притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Зазначені відомості свідчать про те, що батько обвинуваченого ОСОБА_7 не забезпечить достатнього впливу та контролю за дотриманням ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та його належною процесуальною поведінкою. Вказані обставини в сукупності можуть зумовити залишення ОСОБА_7 території України у разі необрання щодо нього запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу та відповідно посилюють ризик переховування ОСОБА_7 від суду;

-ризик незаконного впливу на потерпілу, свідків, малолітнього ОСОБА_8 , який також скоїв стосовно потерпілої у вказаному кримінальному провадженні суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, обґрунтовується тим, що вказані особи та дані про їх місце проживання обвинуваченому ОСОБА_7 відомі, вони проживають у населеному пункті, що межує та відповідно перебуває у безпосередній близькості із населеним пунктом за місцем проживання родини ОСОБА_7 , де він також зареєстрований і може перебувати, та їх викривальні показання стосовно ОСОБА_7 мають суттєве значення для повного, всебічного з`ясування обставин скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, він є особою, зацікавленою у зміні показань потерпілої, малолітніх свідків, малолітнього ОСОБА_8 та відповідно матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати дачу від останніх неправдивих показань або зміни вже наданих під час досудового розслідування показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що перешкоджатиме об`єктивному з`ясуванню обставин кримінального провадження;

- наявність ризику вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується зважаючи на категорію та обставини вчиненого ним умисного особливо тяжкого злочину у стані алкогольного сп`яніння з використанням безпорадного в силу віку стану малолітньої потерпілої та посяганням на її статеву свободу і недоторканість, а також його поведінкою в подальшому.

На підтвердження указаного ризику свідчить і відсутність у ОСОБА_7 щирого каяття, та його визначальних ознак і складових, що передбачають відверту негативну оцінку особою, яка скоїла кримінальне правопорушення, своєї злочинної поведінки, засудження свого вчинку, визнання його протиправного характеру і готовність нести відповідальність.

Така позиція обвинуваченого свідчить про байдуже ставлення до своїх протиправних дій, їх негативних наслідків та тяжкості нанесеної потерпілою шкоди, що слід розцінювати, як достатній та вагомий ризик скоєння ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення.

Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Такі ризики ґрунтуються і на тому, що отримані відомості в кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , в повній мірі знайшли своє підтвердження.

Крім того, відповідно до характеристики на ОСОБА_7 з попереднього місця навчання - Верхняцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 Христинівської міської ради Черкаської області, він не завжди виконував правила поведінки, мав порушення дисципліни.

Будь-який злочин вчинений проти малолітньої особи містить підвищену небезпеку, оскільки завдає шкоди фізичному та психічному розвитку особистості, злочин, вчинений ОСОБА_7 стосовно малолітньої потерпілої ОСОБА_9 зазіхає на суспільну складову безпечного життя, оскільки формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення відносно них злочинних дій з боку суб`єктів, які вчиняють злочини. Разом з цим належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких соціально значимих як статева свобода та статева недоторканість малолітньої особи, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний засіб забезпечення кримінального провадження, яким є запобіжний захід. Виходячи з принципів законності, справедливості, такий запобіжний захід є співмірним протиправному діянню.

Крім того, наявні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні злочину, відсутність міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим має реальну можливість виїхати за кордон, що підтверджує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказані обставини в сукупності підтверджують те, що на сьогоднішній час ризики, що визначені у п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, наявні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила клопотання задовольнити, посилаючись при цьому на обставини, викладені у ньому.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити, пояснив, що до застосування запобіжного заходу обвинувачений систематично вчиняв тиск на малолітню потерпілу, підстерігаючи її біля дому.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_7 - ОСОБА_5 висловив думку, що клопотання не підлягає задоволенню. Відсутні докази необхідності застосування запобіжного заходу. Випадків неявки до суду не було, за виключенням одного разу, коли обвинувачений не був повідомлений про судове засідання. Ризики відсутні. Тиску на потерпілу не було. У обвинуваченого існують міцні соціальні зв`язки. Щодо можливості вчинення обвинуваченим іншого злочину, то воно нічим не підтверджується. Немає жодного документа про те, що ОСОБА_7 не визнає вину, до цього він не надавав показання. Характеристика з місця навчання у нього позитивна.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_11 висловили думку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Захисник ОСОБА_8 - ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні висловив думку, що клопотання не підлягає задоволенню. Судове засідання у справі неодноразово відкладалось, однак ОСОБА_7 з`являвся до суду, виконував обов`язки. Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу лише затягує судовий процес.

ОСОБА_8 та його законна представниця ОСОБА_12 , представники служби у справах дітей ОСОБА_13 та органу превенції ОСОБА_14 у підготовчому судовому засіданні покладались на думку суду при вирішенні клопотання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Застосовуючи запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , суд враховує, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України. Обвинувачення ОСОБА_7 обґрунтовується доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків, малолітнього ОСОБА_8 , який також скоїв стосовно потерпілої у вказаному кримінальному провадженні суспільно небезпечне діяння.

Суд вважає, що у судовому засіданні прокурором доведена наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а зокрема:

- ризик переховування ОСОБА_7 від суду з підстав тяжкості покарання, що також узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та невідворотність покарання, під страхом покарання, у разі необрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу матиме реальну можливість та може змінити місце проживання, виїхати за кордон. Вказані обставини в сукупності можуть зумовити залишення ОСОБА_7 території України у разі необрання щодо нього запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу та відповідно посилюють ризик переховування ОСОБА_7 від суду;

- ризик незаконного впливу на потерпілу, свідків, малолітнього ОСОБА_8 , який також скоїв стосовно потерпілої у вказаному кримінальному провадженні суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, обґрунтовується тим, що вказані особи та дані про їх місце проживання обвинуваченому ОСОБА_7 відомі, вони проживають у населеному пункті, що межує та відповідно перебуває у безпосередній близькості із населеним пунктом за місцем проживання родини ОСОБА_7 , де він також зареєстрований і може перебувати, та їх викривальні показання стосовно ОСОБА_7 мають суттєве значення для повного, всебічного з`ясування обставин скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, він є особою зацікавленою у зміні показань потерпілої, малолітніх свідків, малолітнього ОСОБА_8 та відповідно матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати дачу від останніх неправдивих показань або зміни вже наданих під час досудового розслідування показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що перешкоджатиме об`єктивному з`ясуванню обставин кримінального провадження.

Суд також вважає, що у судовому засіданні не доведена наявність ризику, який дає достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд враховує, що будь-який злочин, вчинений проти малолітньої особи, містить підвищену небезпеку, оскільки завдає шкоди фізичному та психічному розвитку особистості, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 стосовно малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , зазіхає на суспільну складову безпечного життя, оскільки формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення відносно них злочинних дій з боку суб`єктів, які вчиняють злочини. Разом з цим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких соціально значимих, як статева свобода та статева недоторканість малолітньої особи, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний засіб забезпечення кримінального провадження, яким є запобіжний захід.

Виходячи з принципів законності, справедливості, такий запобіжний захід є співмірним протиправному діянню.

Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вбачає, оскільки обвинувачений в такому разі матиме можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, малолітнього ОСОБА_8 , який також скоїв стосовно потерпілої у вказаному кримінальному провадженні суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту забезпечить дотримання виконання обвинуаченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 194 КПК України, суд

УХВАЛИВ

Клопотання прокурора ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_8 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, задовольнити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Верхнячки Христинівського (нині Уманського) району Черкаської області, українця, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час строком на 2 (два) місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі процесуальні обов`язки:

-не залишати місце проживання по АДРЕСА_1 у період доби з 20 год. до 07 год. наступного дня;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора, суду;

-прибувати за першою вимогою до суду, прокурора;

-утримуватися від спілкування з ОСОБА_8 , потерпілою ОСОБА_9 , свідками у цьому ж кримінальному провадженні;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали доручити Уманському районному управлінню поліції ГУНП в Черкаській області.

Вважати датою закінчення дії ухвали 02.05.2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити до Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції до Черкаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1