Справа № 523/8606/22
Провадження №1-кп/523/1428/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

08.12.2022 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі обвинувальні акти в матеріалах кримінального провадження №0000107 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усатове, Біляївського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по звинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду було встановлено, що у не встановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник корисливий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме кабельно-провідникової продукції, що належить ДП «Одеський нафтопереробний завод», яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , 28.01.2022, близько 03 год. 30 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, прибув до огородженої парканом території ДП «Одеський нафтопереробний завод», яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1, далі проник через огорожу на територію заводу та направився по території в пошуках об`єкту злочину.
Перебуваючи на території зазначеного підприємства, неподалік адміністративної будівлі ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, відшукав фрагмент кабелю довжиною 15 метрів, діаметром 4 см, вартістю 2,600 гривень; фрагмент кабелю довжиною 20 метрів, діаметром 4 см, вартістю 3,500 гривень; фрагмент кабелю довжиною 25 метрів, діаметром 4 см, вартістю 4,400 гривень. В подальшому ОСОБА_4 , для зручності перенесення скрутив вказані фрагменти кабелю в моток. Після чого, ОСОБА_4 , направився до огорожі ДП «Одеський нафтопереробний завод», через яку став перекидати викрадене майно.
Однак, закінчити подальші злочинні дії ОСОБА_4 не вдалось, у зв`язку з тим, що його дії були помічені працівниками поліції, які зупинили його шляхом затримання.
Таким чином, ОСОБА_4 , не зміг довести свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як він не вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, та пояснив суду, що намагався викрасти кабель для подальшої здачі. Однак він був затриманий на місці злочину співробітниками поліції. В скоєному щиро кається, злочин вчиняв, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.

Отримавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує, за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК Україні за кваліфікуючими ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у сховище.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною другою ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України є: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, повне визнання винуватості.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року зі змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року, те, що ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 ч. 3 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких; обставини вчиненого злочину, характер і розмір завданих збитків, суспільну небезпеку скоєного злочину, обставини справи та наслідки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що згідно вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України.

До набрання вироком законної сили, обрати відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на один рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 виконувати покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили обрати відносно засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази, а саме 3 фрагменти кабельно-провідникової продукції чорного кольору, які зберігаються в камері збереження відділу поліції №2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, - повернути за належністю ДП «ОНПЗ», скасувавши арешт накладений ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2022 року.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1