Справа № 573/17/20
Провадження № 1-о/591/3/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року м. Суми

Колегія суддів Зарічного районного суду м. Суми у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши заяву ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської обл. від 28 грудня 2004 року,

в с т а н о в и в:

До Зарічного районного суду м. Суми надійшла заява ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року, яким він був засуджений за ст.ст. 94, 93 п. «з», 123 ч.1, 42 ч.1 КК України 1960 року та ст.ст. 129 ч.1, 185 ч.2, 201 ч.1 та 263 ч.1 КК України 2001 року до довічного позбавлення волі. Заява та доповнення до неї мотивовані тим, що вирок є незаконним та необгрунтованим, судом невірно оцінені докази, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема на протоколі оголошення про закінчення досудового слідства відсутній його підпис та підпис захисника, чим порушено його право на захист, у показах допитаних потерпілих та свідків є розбіжності однак перехресний допит не був проведений, покази потерпілих не відповідають іншим письмовим доказам у кримінальному провадженні, не проведено відтворення обстановки та обставин події за його участю, було підроблено висновок експерта, він фізично не міг здійснити постріл у потерпілого, оскільки не має відповідно зросту, не встановлено мотиви злочину шляхом проведення психолого-психіатричної експертизи, проведені у кримінальному провадженні експертизи мають суттєву розбіжність, не допитані експерти в судовому засіданні, безпідставно судом застосована кваліфікуюча ознака, під час здійснювання судового розгляду не застосовувався технічний запис, всі зібрані докази є недопустимими. Нововиявленою обставиною також вважає рішення Конституційного Суду України за № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021, яким визнано неконституційними ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 82 КК України. Крім того в доповненні до заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами від 26.10.2022 зазначено, що нововиявленою обставиною є також лист № 1048/05.19/19/9 від 17.05.2019 з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. проф. М.С. Бокаріуса та відповідь Державного науково-дослідного криміналістичного центру від 29.05.2019 року № 19/82-12183-45/Ц, з яких вбачається, що відстріляна куля калібру 7,62 крім револьвера Наган могла бути відстріляна і з іншої зброї.

В судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав подану ним заяву та доповнення, також додатково пояснив, що нововиявленими обставинами також вважає покази свідка ОСОБА_8 , який є його знайомим та який раніше не допитувався. Вказаний свідок на його думку може підтвердити, що у момент скоєння злочину він був у іншому місці. В той же час заявник так і не пояснив, звідки йому стало відомо про можливість надання таких показів свідком, місце проживання свідка та інші відомості про свідка йому також не відомі. Також нововиявленими обставинами вважає факти надання свідками у кримінальному провадженні неправдивих показів, однак зазначив, що вироки відносно цих свідків за фактами надання неправдивих показів відсутні.

Захисник заяву підтримав.

Прокурор вважає, що підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні.

Вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши надані докази суд вважає, що підстави для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами відсутні.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно вироком Апеляційного суду Сумської обл. від 28 грудня 2004 року ОСОБА_7 був засуджений за ст.ст. 93 п. «з», 94, 123 ч.1 КК України 1960р., а також за ст.ст. 129 ч.1, 185 ч.2, 201 ч.1 та 263 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.459 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що визнаються нововиявленими.

Дослідивши зміст заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши надані докази колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню, так як заявником не доведено в судовому засіданні наявність підстав для перегляду судового рішення, передбачених ч.2 ст.459 КПК України.

Зазначені ОСОБА_7 докази, на які він посилався як на недопустимі та не погоджувався з їх оцінкою, були предметом дослідження в судовому засіданні та їм надана оцінка у вироку суду.

Доказів засудження свідків, які були допитані у кримінальному провадженні, за надання завідомо неправдивих показів, заявником не надано.

Крім того рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021 визнано неконституційними положення ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України, відповідно до яких умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, не могли бути застосовані до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Цим же Рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК УКраїни, у відповідність до Конституції України та цього Рішення, тим самим забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.

Довічне позбавлення волі, як один із видів покарання, відповідно до п.12 ч.1 ст. 51 КК України, передбачено ст.64 КК України. Між тим, Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 вищезазначена норма неконституційною не визнавалася.

З урахуванням наведеного, доводи заявника про те, що Рішенням № 6-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України визнав неконституційною норму про призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Великої палати Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 1-1/2004, від 21.10.2021 у справі № 13-208зво21, від 21.10.2021 у справі № 13-210зво21, від 01.11.2021 у справі № 13-225зво21.

Посилання сторони захисту на лист № 1048/05.19/19/9 від 17.05.2019 з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. проф. М.С. Бокаріуса та відповідь Державного науково-дослідного криміналістичного центру від 29.05.2019 року № 19/82-12183-45/Ц також є необгрунтованим, оскільки сама по собі можливість здійснювати відстріл кулями калібру 7,62 крім револьвера Наган з мисливської рушниці чи будь-якої іншої зброї не ставить під сумнів встановлені судом обставини під час ухвалення вироку. Згідно вироку факт використання ОСОБА_7 револьвера Наган підтверджується сукупністю доказів.

Щодо можливих показів свідка ОСОБА_8 слід зазначити, що заявник так і не повідомив про джерело отримання відомостей про свідка, суд враховує, що свідок є його товаришем з дитинства, тобто був обізнаний про засудження ОСОБА_7 , після засудження пройшов тривалий час. Зважаючи на викладене заявником не було наведено переконливих аргументів, що його пояснення можуть мати суттєве значення у кримінальному провадженні, покази якого можуть вплинути на судове рішення.

На думку суду заявником та його захисником не наведено обставин в контексті ст. 459 КПК України, які самі по собі або в сукупності з раніше дослідженими обставинами доводять неправильність зазначених судових рішень, а тому заява задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 459 - 467 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської обл. від 28 грудня 2004 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 7 днів з дня її оголошення або з моменту вручення особі, яка перебуває під вартою.

Судді