Справа № 372/479/23
Провадження № 1-кп-174/23
В И Р О К

іменем України

22 лютого 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875 від 21.11.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олевськ, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2022 року № 16 ДСК (по стройовій частині) сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду співробітника (3 категорії) служби зазначеної військової частини.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Статтями 4, 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, на особливий період співробітник (3 категорії) служби військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 відповідно ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, не допускати негідних вчинків.

Однак, під час дії воєнного стану сержант ОСОБА_4 вчинив злочини проти порядку несення військової служби (військові злочини) за наступних обставин.

ОСОБА_4 перебував на лікуванні у Клініці судинної хірургії Національного військового медичного клінічного центру Міністерства оборони України за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 12 та 03.11.2022 року після лікування повинен був повернутися до розташування підрозділу у АДРЕСА_2 .

Однак, у порушення вищевказаних норм законодавства, діючи умисно, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, без дозволу відповідних командирів (начальників) та за відсутності на те поважних причин сержант ОСОБА_4 03.11.2022 року до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`явився та до 31.01.2023 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 407 КК України визнав повністю, показав, що є військовослужбовцем та з жовтня 2022 року проходив стаціонарне лікування в медичних установах. Після закінчення лікування до розташування підрозділу в АДРЕСА_2 не повернувся. З 03 листопада лікувався вдома амбулаторно, до військової частини повернувся 31 січня 2023 року. У вчиненному щиро кається, просить не призначати суворе покарання.

Суд, на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували обвинувачений та прокурор, та будучи повідомленими про наслідки застосування ч.3ст.349 КПК України, враховуючи визнання вини обвинуваченим, приходить до висновку, що його дії за ч. 5 ст. 407 КК України кваліфіковано вірно, як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), а вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повістю.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, кваліфікується як тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу винного, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, особисте ставлення до вчиненого, добровільне повернення до виконання свого військового та громадянського обов`язку, враховуючи позитивну характеристику за місцем проживання, беручи до уваги щире каяття, як обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст.407 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку відповідно до ст.75, 76 КК України, оскільки суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.370, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі ч.1ст.76 КК України покалсти на ОСОБА_4 обов"язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно ч.4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_4 на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку з визначених ст.ст. 394, 473 КПК України

СуддяОСОБА_1