Справа № 675/1910/22
Провадження № 1-в/675/126/2022
У Х В А Л А
"08" грудня 2022 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Ізяслав в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

У судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечив.

Заслухавши пояснення засудженого, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_4 , з`ясувавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження, тобто в межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження (в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання»).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили, тобто в розумінні положень вищевказаної норми законодавства, попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Отже, враховуючи вимоги вищезазначених норм закону, перебіг строку попереднього ув`язнення розпочинається з моменту фактичного затримання особи та закінчується з моменту набрання вироком законної сили стосовно цієї особи.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Довічне позбавлення волі - найсуворіше покарання у кримінальному праві України. Цей вид покарання передбачено в альтернативі з позбавленням волі на певний строк за обмежене коло особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Засудження до довічного позбавлення волі передбачає конкретне визначення початку відбування цього покарання. Упродовж відбування довічного позбавлення волі законодавством установлені конкретні часові показники, сплив яких змінює правовий статус засудженого до цього покарання. Йдеться, зокрема, про виникнення у засудженого до довічного позбавлення волі права на подання клопотання про помилування «після відбуття ним не менше п`ятнадцяти років призначеного покарання (ч. 7 ст. 151 КВК України); про виникнення права на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру після відбуття п`яти років строку покарання (ч. 6 ст. 151 КВК України); про виникнення права на розгляд питання про переведення з одних приміщень камерного типу в інші та з приміщень камерного типу до звичайних жилих приміщень «після фактичного відбуття … не менше п`яти років строку покарання» (ч. 2 ст. 151-1 КВК України).

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, а також відповідно до ч. 2 ст. 87 КК України актом помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Відповідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно висновку викладеного в постанові Великої палати Верховного суду у справі №663/537/17 від 29.08.2018 (п.п. 105-106), «якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VПІ є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається».

Тобто, суд позбавлений правових підстав винести ухвалу про відмову в задоволенні клопотання засудженого про зарахування на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015р.) строку попереднього ув`язнення за період з 21.06.2017р. по день набрання вироком законної сили у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Винесення такої ухвали суперечить ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за вироком апеляційного суду Тернопільської області від 13 травня 2004 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 09 грудня 2004 року, за ст. 115 ч. 2 п.п. 4, 10, ст. 152 ч.ч. 2, 4, ст. 153 ч. 1, 70 КК України до довічного позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахується ОСОБА_4 з дня його затримання 22 серпня 2003 року.

Вирок апеляційного суду Тернопільської області від 13 травня 2004 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 09 грудня 2004 року.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_4 мав місце з 22 серпня 2003 року по 09 грудня 2004 року.

Відтак, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.
Зарахувати в строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 затримання та тримання під вартою як запобіжний захід з 22 серпня 2003 року по 09 грудня 2004 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1