Провадження № 1-кс/947/526/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджено з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на транспортний засіб, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , два файли документами, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серійний номер НОМЕР_2 .

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально - правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь - якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ухвалою слідчого суду Київського районного суду м. Одеси від 02.01.2023 року, від 05.01.2023 року клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджено з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на транспортний засіб було повернуто прокурору для усунення недоліків. Будь-яких нових мотивів та обґрунтувань клопотання слідчий суду не надав.

В той же час, слідчий не усунув недоліки, які встановлені в ухвалі слідчого судді від 02.01.2023 року, а саме не долучив документів щодо власника автомобіля марки ««Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 (свідоцтва про реєстрацію тз) та не зазначив статус майна (тимчасове вилучене чи знаходиться у власника).

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, та те, що недоліки визначені в ухвалі від 02.01.2023 року та 05.01.2023 року жодним чином не усунуті, слід повернути клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджено з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на транспортний засіб - повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1