Справа № 182/6413/21
Провадження № 1-кп/0182/157/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2023 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2021 за № 0000465 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Челябінськ, російської федерації, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не працює, із середньою освітою, розлучений, відповідно ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5 ,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 25.06.2021 о 19.00 год., керуючи належним ОСОБА_6 технічно справним транспортним засобом, автомобілем марки ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 30 км/год. по проїзній частині дороги вул. Героїв Чорнобиля з боку вул. Електрометалургів у напрямку вул. Патріотів України в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Під час керування транспортними засобом, автомобілем марки ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху, не надав дорогу ОСОБА_5 , який рухався на велосипеді «Дніпро» червоного кольору по головній дорозі по вул. Патріотів України з боку виїзду з м. Нікополь, Дніпропетровської області у напрямку вул. Некрасова та мав перевагу в русі, виїхав на перехрестя де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля марки ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 з передньою правою частиною велосипеда марки «Дніпро» червоного кольору під керуванням ОСОБА_5 .

Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 16.3 а), 16.11 Правил дорожнього руху (далі по тексту - ПДР, Правила), якими передбачено:

- п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 16.3 у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів;

- п. 16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

- дорожній знак 2.1 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу, транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі ...

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-21/23195-ІТ від 28.07.2021 невиконання вимог п. 16.3, п. 16.11 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 452 від 04.08.2021 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого трьохщиколоткового перелому правої гомілки з підвивихом стопи, забито-рваної рани правої гомілки, саден тулуба, обличчя. Характер тілесних ушкоджень свідчить про те, що тілесні ушкодження - утворилися від дії зі значною силою тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети. Згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6 та узгоджених з Верховним Судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України та Міністерством внутрішніх справ України, виявлені у потерпілого тілесні ушкодження в даному випадку розглядаються у сумісності як єдина травма та відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Всі тілесні ушкодження виявлені у потерпілого ОСОБА_5 , знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка мала місце 25.06.2021

Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково. Суду показав, що 25.06.2021 їхав на автомобілі ВАЗ 2101 у м. Нікополі по вул. Героїв Чорнобиля. На перехресті повертав наліво на вул. Патріотів України. Велосипедиста не побачив, так як останній був за стійкою. Крім того світило сонце, і він велосипедиста не побачив, а тому і сталася ДТП. Відразу після зіткнення він зупинився, викликав співробітників поліції, швидку медичну допомогу. Потім поїхав додому. Знає, що вул. Патріотів України є головною, також там є дорожній знак, «дати дорогу». Велосипедист виїжджав зі сторони залізничних колій. Якби він не виїжджав звідти, він би його побачив і не було б ДТП. Цивільний позов заявлений потерпілим не визнає, так як у нього таких грошей не має, він не працює, і працювати ніколи не буде, живе на допомогу родичів, які проживають за кордоном.

Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показав, що обвинуваченого раніше не знав. Їхав з дачі 25.06.2021 в період часу з 18 до 19 год. на велосипеді. Їхав по дорозі вул. Патріотів України у м. Нікополі в сторону вул. Першотравневої. На велосипеді було 2 відра вишень. Виїхав з доріжки і поїхав по дорозі. Обвинувачений на своєму автомобілі їхав поволі, і тому він подумав, що він його пропускає, а тому продовжив рух. Однак обвинувачений прискорився у русі і збив його. Коли він прийшов до тями, обвинувачений сидів перед ним навприсядки. Він хотів встати, однак обвинувачений сказав, щоб він не вставав, і що він викликав швидку медичну допомогу. Він попросив у обвинуваченого подати його картуз, який відлетів, той подавав його, і вони почали чекати швидку медичну допомогу. Ніякої допомоги обвинувачений йому не надавав, але 2 рази приходив до нього. 1-й раз приніс молоко і печиво, а коли прийшов у 2-й раз сказав, що може дати 14 000 грн., він сказав йому, що це мало. Тоді обвинувачений відповів, що більше цієї суми він не отримає. Обвинувачений йому взагалі нічого не відшкодував.

Заявлений ним цивільний позов, це понесені ним витрати на лікування - 16 217 грн. 30 коп., по чекам, які збереглися та 3 000 грн. понесені ним витрати за надання правової допомоги. Моральну шкоду оцінює у 90 000 грн. Окрім того, лікування він продовжує і на даний час. Через вказану ДТП не може тепер працювати на дачі. Відчував фізичний біль внаслідок ДТП, коли лежав на витяжці 10 днів. Після операції декілька разів падав. Стан його здоров`я не відновився, без палиці він ходити не може.

Автомобіль обвинуваченого побачив ще до того, як виїхав на дорогу. Обвинувачений їхав поволі до перехрестя. Він пропустив 2 автомобілі, їхав по центру дороги.

Позиція цивільного відповідача

Ухвалою суду від 06.12.2022 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі по тексту - ТДВ «СК «Кредо», Страхова компанія, Товариство) залучено до участі у кримінальному провадженні в якості цивільного відповідача.

Представник цивільного відповідача ТДВ СК «Кредо» за довіреністю ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала відзив на цивільний позов ОСОБА_5 у якому вказала вимогу про розгляд справи без участі представника. У вказаному відзиві представник за довіреністю ТДВ «СК «Кредо» вказує, про визнання позовних вимог ОСОБА_5 частково, а саме: витрати на лікування у розмірі 15 741,36 грн., моральної шкоди у розмірі 787,07 грн. Стосовно вимог ОСОБА_5 про відшкодування витрат на правничу допомогу, то просить відмовити у задоволенні вказаних вимог у повному обсязі, а у разі, якщо суд прийме рішення про стягнення витрат на правничу допомогу зі Страхової компанії, то зменшити вказану суму до 1 000 грн.

Досліджені в судовому засіданні докази

Письмові докази, законність, належність та достовірність яких учасниками судового провадження не оспорювалася, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000465, які були досліджені судом у судовому засіданні та судом визнані допустимими, а саме:

- електронний рапорт від 25.06.2021 згідно якого, 25.06.2021 о 18.04 год. надійшло повідомлення до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області зі служби «102» про те, 25.06.2021 о 18:03 год. за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля на перехресті з вул. Патріотів України, при патрулюванні виявили ДТП за участю автомобіля ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , збито велосипедиста, якого забрала швидка медична допомога. Заявник ОСОБА_8 (а.п. 7);

- електронний рапорт від 25.06.2021 згідно якого, 25.06.2021 о 18.27 год. надійшло повідомлення до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області зі служби «102» про те, 25.06.2021 о 18:27 год. за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, швидка медична допомога № 3 повідомила, про те, що потерпілого ОСОБА_5 , 1951 року народження, діагноз: зчмт під питанням, садна обличчя, закритий перелом нижньої треті правої гомілки, забійна рана середньої треті правої гомілки, госпіталізовано до 4-ї міської лікарні м. Нікополь, до травматологічного відділення. Обставини справи: 25.06.2021, 30 хв. потому, авто марки ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , збило потерпілого, який рухався на велосипеді. Заявник ОСОБА_9 . (а.п. 8);

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вiд 25.06.2021, відповідно до якого місцем ДТП є перехрестя вул. Патріотів України з вул. Героїв Чорнобиля у м. Нікополі. Огляд проведено за наступних погодних умов: ясно, сонячно, без опадів. Напрямок проведення огляду: від вул. Шевченка до вул. Патріотів України. Вид події: зіткнення транспортних засобів. Місце ДТП: перехрестя. Проїзна частина: горизонтальна ділянка. Вид покриття: асфальтобетонне, сухе чисте. Нерівність та пошкодження дорожнього покриття відсутні. На вказаній ділянці руху - рух у двох напрямках. Регулювання руху на вказаний ділянці - не регулюється. Дорожні знаки: знак 2.1 - дати дорогу. Умови освітлення на даній ділянці руху: пора доби світла. Наявна камера спостереження «безпечне місто». Загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія не обмежена. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч, ліворуч, відсутні. Зафіксовано локалізацію пошкоджень на транспортних засобах: автомобілі: ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипеді марки «Дніпро». Завантаження транспортних засобів на момент огляду: автомобіль без вантажу, велосипед - відра з черешнями. Гальмівна система транспортних засобів у нормі. Рульове керування транспортних засобів справне. Колеса і шини транспортних засобів - норма. Зовнішні світлові прилади ТЗ № 1 - ВАЗ - норма. ТЗ № 2 - велосипед - відсутні. На проїзній частині є сліди гальмування автомобілем марки ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Транспортні засоби на місці. З місця події транспортні засоби: автомобіль ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «Дніпро», вилучено. (а.п. 9-20);

- план-схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.06.2021. Місце пригоди перехрестя вул. Патріотів України та вул. Героїв Чорнобиля у м. Нікополі. (а.п. 21);

- фото-таблиця зображень до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події (а.п. 22-27);

- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 та копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 (а.п. 28-29);

- протокол огляду вiд 20.07.2021 - відеозапису, який знаходиться на ДВД-диску, отриманого на підставі ухвали слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду у виконавчому комітеті Нікопольської міської ради, а саме запису від 25.06.2021 з камер відео спостереження локальної мережі «Безпечне місце» - місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася на перехресті вул. Героїв Чорнобиля та вул. Патріотів України в м. Нікополі Дніпропетровській області 25.06.2021. Під час перегляду відеозапису видно перехрестя проїзних частин доріг вулиць Патріотів України та Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровській області. Зафіксовано напрямок руху велосипедиста, напрямок руху автомобіля марки ВАЗ-2101, момент зіткнення. Згідно відеозапису встановлено, що автомобіль марки ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 не надав перевагу в русі водію велосипеду ОСОБА_5 та місце зіткнення відбулося на смузі руху велосипеда марки «Дніпро». Після перегляду відеозапису, за допомогою комп`ютерних програм, було зроблено знімки з екрану, які в подальшому перенесені у вигляді фототаблиці на папір та роздруковані. До протоколу огляду додано знімки екрану та ДВД-диск з відеозаписом. (а.п. 44-52, 55); В судовому засіданні переглянуто ДВД-диск з відеозаписом.

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.08.2021, в ході якого ОСОБА_5 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.06.2021, зі схемою та фото-таблицею до нього. (а.п. 60-66);

- висновок судово-медичної експертизи № 452 від 04.08.2021, згідно якого: у ОСОБА_5 , 1951 року народження по даним медичних документів:

1. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді - закритого трьохщиколоткового перелому правої гомілки з підвивихом стопи, забито-рваної рани правої гомілки, саден тулуба, обличчя, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (згідно п. 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

2. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії зі значною силою тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети.

3. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого.

Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди у потерпілого, який пересувався на велосипеді, при наїзді на нього легкового автомобіля. (а.п. 68-69);

- висновок судово-медичної експертизи № 473 від 11.08.2021, згідно якого: ОСОБА_5 , 1951 року народження, згідно медичних документів на момент госпіталізації не перебував у стані алкогольного сп`яніння. (а.п. 71-72);

- результат алкотестера «Драгер» на визначення стану сп`яніння - тест № 1200 від 25.06.2021, згідно якого визначено відсутність стану сп`яніння у ОСОБА_3 (а.п. 73);

- висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-21/23195-ІТ від 28.07.2021, згідно якого:

1. При заданих вихідних даних, водій автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху.

2. Водій ОСОБА_3 мав технічну можливість не допустити даної пригоди, шляхом дій відповідно до вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху.

3. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, дії водія ОСОБА_3 , в даній дорожній обстановці, не відповідали вимогам п.п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху, з яких, невідповідність дій вимогам п. 16.11 знаходиться в причинному зв`язку з даною пригодою.

4. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій велосипеда «Дніпро» ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

5. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, в діях водія велосипеда «Дніпро» ОСОБА_5 не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які б знаходилися в причинному зв`язку з даною пригодою. (а.п. 82-84);

- поліс № АР/1798380 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, діє (на території України), згідно якого за страховим випадком настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). ТДВ «СК «Кредо» є страховиком цивільно-правової відповідальності страхувальника за шкоду, заподіяну при керуванні автомобілем ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Оцінка доказів судом

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Сам факт ДТП та як результат спричинення тілесних ушкоджень потерпілому обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує.

Набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.

Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, суд констатує, що обвинувачений не заперечує, що за вищевказаних обставин був учасником дорожнього руху. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_3 , знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що він їхав на велосипеді по головній дорозі, обвинувачений на автомобілі виїжджав на перехрестя з другорядної дороги повільно і він вважав, що обвинувачений, виконуючи Правила дорожнього руху, пропускає його.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила /п. 1.4 ПДР/.

Щодо показань обвинуваченого про те, що він не бачив велосипедиста ОСОБА_5 із-за стійки та через те, що його засліпило сонце, то їх суд оцінює критично, як обрану лінію та метод захисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення. Його пояснення в даній частині на увагу не заслуговують, бо суперечать іншим встановленим та перевіреним судом доказам, а саме поясненням потерпілого ОСОБА_5 , протоколу огляду вiд 25.06.2021 - місця дорожньо-транспортної події, відеозапису з камер відео спостереження локальної мережі «Безпечне місце» дорожньо-транспортної пригоди.

Покази потерпілого ОСОБА_5 повністю узгоджуються з висновком експерта, згідно якого: дії водія ОСОБА_3 , в даній дорожній обстановці не відповідали вимогам п.п. 16.3, 16.11 ПДР, з яких, невідповідність дій вимогам п. 16.11 знаходиться в причинному зв`язку з даною пригодою.

Суд вважає, що порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, зокрема на перехресті нерівнозначних доріг, не надання дороги транспортному засобу, що наближається до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку подальшого руху, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Висновок експерта, покази потерпілого ОСОБА_5 , відеозапис з камер відео спостереження локальної мережі «Безпечне місце» дорожньо-транспортної пригоди, є належними та допустимими доказами, складеними та отриманими у відповідності до вимог кримінально-процесуально закону, істотних порушень, які б дозволяли визнати їх недопустимими судом не встановлено.

В діях водія ОСОБА_3 має місце порушення вимог п. 16.3 та п. 16.11 ПДР та вони знаходяться в причинному зв`язку з настанням автопригоди.

Таким чином з урахуванням отриманих та проаналізованих доказів: показів обвинуваченого, потерпілого, досліджених матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, необережними діями ОСОБА_3 було порушено Правила дорожнього руху під час керування транспортним засобом, провина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю.

Наведене свідчить, що в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність його дій вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору, перебуває у причинному зв`язку з зіткненням з велосипедом «Дніпро».

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом - автомобілем, який хоча й був технічно-справним, порушив вимоги ПДР. Також суд ураховує, що наслідком ДТП є спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, а також, той факт, що проїзд перехрещення доріг було здійснено ОСОБА_3 в порушення вимог дорожнього знаку «дати дорогу», що є грубим порушенням Правил дорожнього руху.

Також суд враховує особу винного.

Так, ОСОБА_3 , згідно ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості (а.п. 98). Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно (а.п. 100). Є працездатною особою, однак офіційно не працевлаштований, не одружений, будь яких утриманців не має. На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога ОСОБА_3 не перебуває (а.п. 99).

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України відсутні.

Суд звертає увагу на відсутність щирого каяття у обвинуваченого.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Обвинувачений упродовж майже двох років не спромігся хоча б частково відшкодувати спричинену потерпілому шкоду. Обвинувачений лише декларував свої наміри сплатити кошти потерпілому, однак жодних доказів реальності своїх намірів не надав.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Враховуючи всі зазначені обставини, думку потерпілого з приводу покарання обвинуваченому, який наполягав на призначенні обвинуваченому реального покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді обмеження волі з застосуванням до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Стосовно визначення справедливого розміру додаткового покарання суд враховує наступне.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту.

Суд вважає, що обставини, які встановлені у судовому засіданні: спосіб і обстановка вчинення необережного кримінального правопорушення свідчать, що ОСОБА_3 не є суспільно небезпечною особою. З урахуванням сукупних даних можна зробити висновок про те, що позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами на строк два роки, враховуючи дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, буде справедливим та необхідним покаранням у такому випадку.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішення цивільного позову

Потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , згідно якого він просить суд стягнути з ОСОБА_3 спричинену матеріальну шкоду у сумі 19 217 грн. 36 коп. з яких витрати на лікування становлять 16 217 грн. 36 коп. і витрати на правову допомогу 3 000 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. В судовому засіданні потерпілий зменшив суму спричиненої моральної шкоди та просив сягнути спричинену моральну шкоду в сумі 90 000 грн.

Ухвалою суду від 06.12.2022 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» залучено до участі у кримінальному провадженні в якості цивільного відповідача.

Позиція сторін стосовно заявлених цивільних позовів

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 просив задовольнити позовні вимоги. Посилався на обставини викладені в позовній заяві.

Потерпілий ОСОБА_5 вказує, що внаслідок наїзду обвинуваченого на нього автомобілем, йому були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. В наслідок ДТП його було госпіталізовано до травматологічного відділення. Перебував на стаціонарному лікуванні він з 25.06.2021 до 19.07.2021. За час перебування на лікуванні ним було витрачено на лікування 16 217,36 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками. В наслідок вчиненого на нього наїзду, він отримав серйозні пошкодження ніг та втратив можливість пересуватися, і ця можливість не відновилась повністю після загоєння травм. Він змушений приймати знеболювальне та спиратися на ціпок, щоб рухатись. Фактично, внаслідок дій відповідача він став інвалідом, оскільки після отриманих травм має стійкий розлад функцій організму, що призводить до обмеження його життєдіяльності. Він втратив нормальний перебіг свого розпорядку дня, переживає нервові потрясіння, у нього пропав сон, загострилися хронічні хвороби, що негативно відбилося на продуктивності життєвого часу, викликало хвилювання морально-етичного змісту та психологічно-травмуючого характеру. Постійно спливають в пам`яті події скоєного злочину, що дає відчуття неповноцінності, невпевненості і незахищеності. Спричинену моральну шкоду оцінює в 90 000,00 грн. Також просить стягнути 3 000 грн. 00 коп. - витрати на правничу допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов потерпілого не визнав взагалі.

Представниця цивільного відповідача ТДВ «СК «Кредо» за довіреністю ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, надала суду відзив на цивільний позов. У відзиві вказує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/1798380 (далі по тексту - Поліс). На адресу Страхової компанії не надходила від ОСОБА_5 заява на виплату страхового відшкодування з необхідними додатками відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон) за наслідками ДТП від 25.06.2021. Строк виплати страхового відшкодування визначений п. 36.2. ст. 36 Закону, згідно якого Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. 32 та/або ст. 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Окрім того, ОСОБА_5 не доведений факт, що ушкодження його здоров`я мало місце саме у зв`язку з ДТП від 25.06.2021. За наслідками ДТП відкрите кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Однак, станом на день розгляду даної справи, вина ОСОБА_3 (цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ТДВ «СК «Кредо») в ушкодженні здоров`я ОСОБА_5 матеріалами справи не встановлена. До моменту отримання ТДВ «СК «Кредо» рішення суду у кримінальному провадженні підстави для проведення виплати страхового відшкодування за фактом ДТП відсутні, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_5 ще не настала. Відповідно до п. 4 Полісу № АР/1798380 розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000,00 грн. Відповідно до п. 12.2. ст. 12 Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Таким чином, максимальний розмір страхового відшкодування у зв`язку з ушкодженням здоров`я ОСОБА_5 , з урахуванням п. 4 Полісу № АР/1798380 становить: 260 000.00 грн. Відповідно до ст. 23 Закону відшкодуванню, в тому числі, підлягає шкода пов`язана з лікуванням потерпілого. Витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Вважає, що відшкодуванню на користь ОСОБА_5 підлягають витрати в сумі 15 741,36 грн. оскільки вони відповідають вимогам ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Витрати на суму 3 576,00 грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки згідно квитанції, код квитанції 9238-4489-2340-4459 від 12.07.2021 із призначенням платежу: плата (набір медназначення счет ь354) не може бути відшкодовано, так як не зрозуміло які саме медичні засоби було оплачено. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і«ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (15741,36 грн. х 5 % = 787,07 грн.), саме вказану суму визнає ТДВ «СК «Кредо». Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то ОСОБА_5 не звертався до Страхової компанії із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку визначеного Законом. Враховуючи положення абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону в ТДВ «СК «Кредо» на сьогоднішній день не сплив строк для прийняття рішення про виплату ОСОБА_5 страхового відшкодування в результаті ДТП від 25.06.2021, а тому, вважає, що звернення ОСОБА_5 за захистом прав в судовому порядку безпідставне та не обґрунтоване, а відповідно і вимоги про стягнення зі Страхової компанії витрат на правничу допомогу є безпідставними. У постанові Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019 аналізуючи положення про відшкодування судових витрат суд дійшов висновку, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Вважає, що звернення ОСОБА_5 можна розцінювати, як зловживання процесуальним правом адже ОСОБА_5 не надав Страховій компанії строк передбачений Законом для проведення страхового розслідування та належного прийняття рішення про страхове відшкодування/про відмову у здійсненні відшкодування за наслідками ДТП. Підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, при виготовленні позовної заяви не вимагалося проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин регулюються нормами ЦК України та Законом. Таким чином враховуючи вищевикладене вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 1 000,00 грн. З урахуванням викладеного, Страхова компанія визнає позовні вимоги ОСОБА_5 частково, а саме: витрати на лікування у розмірі 15 741,36 грн., моральну шкоду у розмірі 787,07 грн. Стосовно вимог ОСОБА_5 про відшкодування витрат на правничу допомогу, просить відмовити у задоволенні вказаних вимог у повному обсязі, а у разі, якщо суд прийме рішення про стягнення витрат на правничу допомогу з Товариства, то зменшити вказану суму до 1 000 грн.

При вирішенні цивільного позову суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Ч. 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону /ч. 1 ст. 1177 ЦК України/.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику застосування судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», (зі змінами та доповненнями) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

І. Щодо страхового відшкодування

Згідно статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу /ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»/.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, обов`язок винної особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, стосовно повного відшкодування завданої нею майнової шкоди виникає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) потерпілій особі для такого відшкодування.

За наслідками розгляду кримінального провадження встановлено, що внаслідок допущених обвинуваченим ОСОБА_3 порушень ПДР, які перебувають у причинному зв`язку із ДТП, яка мала місце 25.06.2021 за участю автомобіля ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипеда «Дніпро», потерпілому ОСОБА_5 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 на час вчинення ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» /Поліс № АР/1798380/.

Відповідно до пункту 4 Полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн., за шкоду заподіяну майну 100 000 грн., розмір франшизи не застосовується.

Дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, яким керував обвинувачений, є страховим випадком. Потерпілим ОСОБА_5 подано цивільний позов у межах кримінального провадження, а страхова компанія - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ухвалою суду залучена до участі у справі як цивільний відповідач.

З приводу відзиву Страхової компанії на цивільний позов в частині не звернення потерплого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування, суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.06.2019 (справа № 465/4621/16-к, провадження № 13-24 кс19), для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до цього страхового бюро із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим.

Порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

В судовому засіданні встановлено, що страхова компанія Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» є відповідальною за відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_5 , оскільки між нею та ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно полісу № АР/1798380.

Розглянувши вимоги цивільного позову, суд враховує наступне.

ІІ. Щодо позовних вимог ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим поніс витрати на лікування. Майнову шкоду оцінює в сумі 16 217 грн. 36 коп.

Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 336 підтверджується, що ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у КП «Нікопольська міська лікарня № 4» ДОР» з 25.06.2021 до 19.07.2021.

У наданому суду відзиві на позов, представником Страхової компанії вказано, що в даній частині позовні вимоги Страховою компанією визнаються частково, за виключенням суми 3 576,00 грн, оскільки згідно квитанції, код квитанції 9238-4489-2340-4459 від 12.07.2021 із призначенням платежу: плата (набір медназначення счет ь354), не може бути відшкодовано, так як не зрозуміло які саме медичні засоби було оплачено. При цьому вказують суму яку вони згодні відшкодувати - 15741,36 грн.

Вказаний розрахунок суд вважає таким, який здійснений представником Страхової компанії з арифметичною помилкою (16 217,36 - 3576,00 - 35,76 = 12 605,60).

Згідно з роз`яснень, наданих у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) при вирішенні вимог про відшкодування витрат на лікування, посилене харчування та сторонній догляд судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Суд вважає доведеними відповідними фіскальними чеками витрати на лікування у сумі 12 605 грн. 60 коп. (16 217,36 - 3576,00 - 35,76 = 12 605,60).

Вимоги про стягнення 3 576 грн. 00 коп. та 35 грн. 76 коп., задоволенню не підлягають оскільки, згідно квитанції, код квитанції 9238-4489-2340-4459 від 12.07.2021 із призначенням платежу: плата (набір медназначення счет ь354), не може бути відшкодовано, так як не зрозуміло які саме медичні засоби було оплачено потерпілим, 35 грн. 76 коп. - банківська комісія за здійснений платіж у сумі 3 576 грн.

Суд вважає доведеними наявними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, фіскальними чеками витрати на лікування і вказана сума становить 12 605 грн. 60 коп.

Зазначена сума підлягає стягненню з ТДВ «СК «Кредо», оскільки, як встановлено у судовому засіданні транспортний засіб ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 застраховано у ТДВ «СК «Кредо» /Поліс № АР/1798380/. Цивільна відповідальність користувача джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_3 застрахована ТДВ «Страхова компанія «Кредо», дана пригода визнана страховим випадком, а сума заявленої матеріальної шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого не виходить за межі ліміту страхової відповідальності страховика.

В решті позову про відшкодування матеріальної шкоди, суд відмовляє.

ІІІ. Щодо позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги ст. 22, 23, 24, 26-1, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а саме витрати на лікування потерпілого, шкоду, пов`язану з фізичним знищенням транспортного засобу, а також моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_5 було спричинено моральну шкоду, що виразилась в фізичному болю, душевних стражданнях, вимушених змінах в його житті внаслідок ушкодження здоров`я, необхідності проходження курсу лікування.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд враховує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому спричинено моральну шкоду, так як мало місце ушкодження його здоров`я, що потягло за собою лікування, було змінено звичний уклад його життя, внаслідок чого він переносив певні моральні страждання. Так, суд вважає обґрунтованими доводи потерплого про відчуття фізичного болю та стан стресу, оскільки такі явища є природними наслідками дорожньо-транспортної пригоди і зазвичай самі по собі викликають певні моральні страждання. Тому, з урахуванням обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких потерпілий зазнав, характеру немайнових втрат, ступеня тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язаних з обмеженням у пересуванні та з необхідністю витрачати час на лікування, з врахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що підлягає відшкодуванню на користь потерпілого ОСОБА_5 моральна шкода в розмірі 80 000 грн.

При вирішенні цивільного позову в даній частині суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви,- з іншого.

При цьому, відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно з постановою Верховного Суду від 01.07.2021 по справі № 182/3734/15-к розмір вказаної моральної шкоди слід розраховувати саме від суми страхової виплати, а не від страхової суми.

Оскільки, як розраховано вище судом, сума страхової виплати, яка має бути сплачена страховиком потерпілому ОСОБА_5 , становить 12 605 грн 60 коп., то визначені ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 5% моральної шкоди становлять 630 грн. 28 коп. (12 605, 60 х 5%).

Решта визначеного судом вище розміру моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , в сумі 79 396 грн. 72 коп. (80 000 грн - 630,28 грн.) підлягає відшкодуванню на користь потерпілого ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_3 .

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 25.06.2021, за участю транспортного засобу ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , фактично керував водій ОСОБА_3 .

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним.

Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об`єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку.

У свою чергу матеріальна, або фактична, ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними об`єктами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлена потерпілим моральна шкода в сумі 79 396 грн. 72 коп. підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , як фактичного користувача транспортного засобу, та винної особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

ІV. Вимоги ОСОБА_5 в частині відшкодування витрат на правничу допомогу

Що стосується вимоги ОСОБА_5 про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн., суд враховує наступне.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та Постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між потерпілим ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_11 , яка діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю № 3729, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської обласної 8 червня 2018 року, укладено договір про надання правової допомоги № 11 від 7 лютого 2022 року .

Згідно Акту виконаних робіт від 07.02.2022, ОСОБА_5 надана юридична послуга з підготовки позовної заяви, загальна вартість послуги складає 3 000,00 грн. Оплату вказаної суми здійснено, що підтверджується меморіальним ордером № @PL383897 від 07.02.2022.

Надані позивачем ОСОБА_5 документи відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення потерпілим витрат на професійну правничу допомогу і сплати грошових коштів за надання такої адвокату ОСОБА_11 у цій справі.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009.

Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), сформував позицію у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час /ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»/.

Відповідно до позиції, викладеній у додатковій Постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу та часу, витраченого представником позивача, а отже, є визначеним. Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару іншими письмовими доказами, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

Виходячи з заявлених витрат на правову допомогу, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з підготовкою позовної заяви в сумі 3 000,00 грн.

У даному судовому провадженні суд вирішує питання про розподіл судових витрат за нормами ЦПК України в рамках розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Вирішення питання про запобіжний захід

Стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, запобіжний захід не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів та арештованого майна

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України

Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_3 - залишити останньому;

- диск ДВД з файлом відеозапису місця ДТП, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання щодо арештованого майна.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2021 на автомобіль ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 - скасувати.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової авто технічної експертизи, згідно довідки, в сумі 1 372 грн. 96 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 12 605 (дванадцять тис. шістсот п`ять) грн. 60 коп., у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3 000 (три тис.) грн. 00 коп. та у відшкодування моральної шкоди 630 (шістсот тридцять) грн. 28 коп., а всього 16 235 (шістнадцять тис. двісті тридцять п`ять) грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 79 396 грн. (сімдесят дев`ять тис. триста дев`яносто шість) грн. 72 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_3 - залишити останньому;

- диск ДВД з файлом відеозапису місця ДТП, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2021 на автомобіль ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 1 372 (одна тис. триста сімдесят дві) грн. 96 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження можуть отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1