Справа № 298/1138/21
Номер провадження 1-кп/298/61/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000170 від 23 вересня 2021 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, непрацюючого, неодруженого, судимого вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 7 жовтня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2021 року о 21 годині 38 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуваючи біля магазину «Шик», який знаходиться в смт.Великий Березний по вул.Штефаника, №9, Ужгородського району Закарпатської області, діючи умисно, відкрито, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, підбіг до банкомату «Ощадбанк», який вмонтований в стіну вказаного магазину, біля якого в той час знаходився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , та знімав грошові кошти із своєї банківської картки «Ощадбанк», та упевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, без будь-яких пояснень, відкрито заволодів грошовими коштами однією купюрою в сумі 200 гривень, яка на той момент була випущена із самого банкомату «Ощадбанк» та побіг в сторону центру смт.Великий Березний.

У подальшому, ОСОБА_3 із викраденими грошовими коштами зайшов у приміщення магазину «Повна комора», який знаходиться за адресою: Закарпатська область Ужгородський район, смт.Великий Березний, вул.Шевченка, де придбав на викрадені кошти продукти харчування на загальну суму 113 (сто тринадцять) гривень 90 копійок, а решту викрадених грошових коштів в сумі 86 (вісімдесят шість) гривень 10 копійок залишив собі.

Отже, своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 200 (двісті) гривень.

7 жовтня 2021 року Великоберезнянським районним судом відносно ОСОБА_3 ухвалено вирок (який набрав законної сили) у справі №298/466/21, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи повідомленим належним чином про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з"явився. У матеріалах справи наявна письмова заява потерпілого ОСОБА_6 , в якій він просить розгляд кримінального провадження №0000170 від 23 вересня 2021 року провести без його участі, у заяві також зазначає, що претензій до обвинуваченого не має, рішення по кримінальному провадженню залишає на розсуд суду.

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним по пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.186 КК України в повному обсязі, повністю визнав фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 22 вересня 2021 року, ввечері, точного часу не пам"ятає, проходячи по вулиці в смт.Великий Березний біля банкомату, побачив, як потерпілий знімає в банкоматі гроші, в той час, як банкомат випустив гроші, він підбіг і відкрито їх вкрав, це була одна купюра 200 гривень, потім втік з місця злочину. ОСОБА_3 ствердив, що повністю усвідомлював, що інші особи бачать, як він викрадає кошти, також розумів, що це бачить потерпілий, оскільки на очах в останнього все відбувалось. Показав, що після викрадення грошей він пішов в магазин і на частину викрадених грошей купив продукти, а решту залишив собі, згодом працівники поліції його знайшли і він ці кошти віддав працівникам поліції. Зазначив, що вкрав гроші, тому що не було що їсти. Повідомив, що про вчинене дуже шкодує, більше так робити не буде, йому соромно за скоєне, наголосив, що до такого вчинку його спонукала відсутність грошей на купівлю їжі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 66 КК України є визнання вини, щире каяття, які виразились в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав вину, дав суду визнавальні показання, повідомив у відповідній послідовності обставини вчинених ним дій, усвідомив протиправність своєї поведінки, висловив сором за скоєне, попросив вибачення за вчинене.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, зокрема його молодий вік, те, що останній виховувався у багатодітній сім"ї, є неодруженим, не перебуває на психіатричному та наркологічному обліках, непрацевлаштований, однак є працездатним, має місце реєстрації та постійного проживання, характеризується позитивно за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що таке покарання обтяжує.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, наближене до мінімальної межі.

Суд приходить до висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців буде відповідати меті, визначеній у ст.50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Незважаючи на те, що згідно вимоги про судимість від 23 вересня 2021 року, обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, суд вважає, що призначення йому в даному випадку реального покарання не буде відповідати характеру вчиненого ним злочину, обставинам вчинення такого, який не потягнув за собою тяжких наслідків, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, а сам обвинувачений розкаявся в своїх протиправних діях. За таких обставин досягнення цілей покарання - виправлення та перевиховання, можливе без ізоляції ОСОБА_3 від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Врахувавши означені вище обставини, з огляду також на те, що обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненому щиро розкаявся, надавав суду послідовні показання, якими викривав свої дії, позицію потерпілого, яку останній висловив у поданій суду заяві, в якій зазначив про відсутність у нього претензій до обвинуваченого, суд прийшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах, передбачених санкцією ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк на строк чотири роки і шість місяців та відповідно до ч.1 ст.75 КК України, доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що 7 жовтня 2021 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 9 листопада 2021 року.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статі призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі було встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 вересня 2019 року у справі №199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не застосоване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч.4 ст.70 КК України, суд має вмотивовано вирішити питання про призначення остаточного покрання та звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в поряду та в межах, передбачених ст.75 КК України.

Враховуючи ту обставину, що злочин, який розглядається, вчинений ОСОБА_3 22 вересня 2021 року - до постановлення вироку Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 7 жовтня 2021 року, відтак остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень в порядку ч.4 ст.70 КК України шляхом шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 7 жовтня 2021 року, більш суворим, призначеним за даним вироком.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 слід звільнити від призначеного покарання з випробувальним строком на 2 роки з покладенням обов"язків, передбачених ст.76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

З огляду на особу обвинуваченого, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, визначену йому міру покарання, суд не знаходить підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 7 жовтня 2021 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обраховувати з дня ухвалення вироку - з 16 грудня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази:

- чек-квитанцію із магазину "Повна комора", вилучений від ОСОБА_3 про купівлю продуктів на суму 113,90 грн., що переданий на зберігання до кімнати речових доказів відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області - після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- грошові кошти в сумі 86 (вісімдесят шість) гривень 10 копійок, що вилучені в ОСОБА_3 , та передані на зберігання до кімнати речових доказів відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області- передати потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_7