Справа № 304/382/23 Провадження № 1-кс/304/112/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2023 року м. Перечин
Ініціатор клопотання у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд такого за його відсутності та підтримання клопотання у повному обсязі.
У судове засідання власник майна ОСОБА_5 також не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, здійсненням виклику по телефону.
Слідчий суддя розглядає клопотання про арешт майна за відсутності вказаних осіб, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.
Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.
У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Слідчим суддею установлено, що до клопотання не долучено постанову про призначення групи прокурорів, а відтак стороною обвинувачення не надано будь-яких документів на підтвердження повноважень прокурора у кримінальному провадженні.
Так само відомості про прокурора, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_3 відсутні й у Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, хоча слідчий суддя звертає увагу, що такий Витяг не може замінити таку постанову, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.
Відсутність зазначеної постанови в матеріалах кримінального провадження або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень. Така позиція була викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні № 51-4584кмо18 (справа № 754/7061/15).
За таких обставин, слідчий суддя позбавлений можливості встановити, чи повноважна особа звернулася до суду з відповідним клопотанням.
Крім цього статтею 171 КПК України визначено вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора, слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої ст. 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, … до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Так у клопотанні вказано на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Прокурор зазначає, що на даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що велосипед синього кольору з написом на рамі «IMPALA» є доказом у кримінальному провадженні, адже відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.
Однак прокурор фактично обґрунтування вказаному не наводить, обмежившись загальними мотивами та навіть не долучає постанову про визнання майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя вважає, що прокурором ОСОБА_3 в обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене в ході огляду майно, зазначено лише загальне визначення щодо завдання арешту майна та наведено зміст статей КПК України про арешт майна.
Слід вказати і на те, що у клопотанні прокурор ОСОБА_3 просить врахувати й те, що необхідність арешту велосипеда зумовлена також проведенням експертного дослідження задля об`єктивного та повного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення.
Разом із тим жодної постанови про призначення експертизи у вказаному кримінальному провадженні матеріали клопотання не містять.
При цьому обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого/прокурора, який звернувся з клопотанням про арешт майна.
За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його прокурору у порядку ч. 3 ст. 172 цього Кодексу для усунення недоліків.
Частина 3 статті 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Керуючись ст. 36, 170-172 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1