ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1536/23 Справа № 183/274/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської обласної прокуратури, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000601 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, розлученої, маючої вищу освіту, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року ОСОБА_8 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державного управління та органах місцевого самоврядування строком 10 років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не довше 07 квітня 2023 року.

Як встановлено судом, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, в останній раз Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Законом України від 22 травня 2022 року №2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» російська федерація визнана державою-терористом (державою-агресором).

Так, після незаконного вторгнення на територію України збройних сил російської федерації, тобто після 24 лютого 2022 року, у ОСОБА_8 , виник кримінальний протиправний умисел, направлений на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

З цією метою, ОСОБА_8 , перебуваючи на території м. Балаклія, Ізюмського району, Харківської області, з червня 2022 року діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, направлений на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, добровільно надала згоду представникам окупаційної адміністрації РФ щодо її призначення на керівну посаду начальника відділу кадрового забезпечення тимчасової цівільної адміністрації м. Балаклія Харківської області.

В подальшому, 23 червня 2022 року ОСОБА_8 добровільно уклала трудовий договір № 08-к з представником роботодавця в особі голови тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської області ОСОБА_9 , що діяв на підставі наказу голови Ізюмської тимчасової цивільної адміністрації № 002-К від 03 травня 2022 року, про прийняття її на роботу до тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської області на посаду начальника відділу кадрового забезпечення з місцем постійної роботи за адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_8 з червня 2022 року по 08 вересня 2022 року, продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, виконувала обов`язки, передбачені вказаним трудовим договором за місцем роботи, а саме: здійснювала керівництво діяльностю відділу, забезпечувала виконання покладених на відділ завдань, брала участь в нарадах керівників відділів окупаційної влади, забезпечувала оформлення документації стосовно прийому працівників до тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської області при окупаційній владі, тим самим здійснювала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Балаклійської ОТГ, Ізюмського району, Харківської області.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 1111 КК України в частині призначеного їй покарання - скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 1111 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державного управління та органах місцевого самоврядування строком 10 років, з конфіскацією всього належного їй майна, мотивуючи такі вимоги тим, що призначене судом покарання через свою м`якість не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої.

Захисник обвинуваченої в своїй апеляційній скарзі просить вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 1111 КК України в частині призначеного їй покарання - змінити, застосувавши до обвинуваченої положення ст. ст. 75, 76 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що остання у вчиненні злочину щиро розкаялась, виявила готовність нести передбачену законом відповідальність, за місцем проживання характеризується дуже позитивно, має міцні соціальні зв`язки - родину, двох дітей та двох онуків.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор апеляційну скаргу сторони обвинувачення підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти задоволення апеляційної скарги захисника прокурор заперечував, посилався на її необґрунтованість.

Захисник обвинуваченої свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, наполягав на призначенні покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України. Проти апеляційної скарги прокурора та призначення більш суворого покарання захисник заперечував.

Обвинувачена повністю підтримала позицію свого захисника.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та захисника обвинуваченої, колегія суддів приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є повністю обґрунтованим, відповідним обставинам кримінального провадження, ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченої, з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За правилами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, характер кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти основ національної безпеки України та яке виразилось у колабораційній діяльності, а саме, добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, в тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, та правильно врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення та обставини при, яких воно було вчинено.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , яка раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, не працює, розлучена. Також, суд встановив та врахував пом`якшувачі покарання обставини - щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці обвинуваченою своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Тож, врахувавши вищевказані обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 1111 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановленим обставинам справи та даним про особу обвинуваченої, є пропорційно обраним в межах санкції ч. 5 ст. 1111 КК України вчиненому кримінальному правопорушенню, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самою обвинуваченою, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційних скарг прокурора та захисника обвинуваченої про те, що призначене судом першої інстанції покарання є не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження та даним про особу обвинуваченої.

Колегія суддів критично оцінює вимоги захисника обвинуваченої про необхідність призначити покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, які вмотивовані тим, що ОСОБА_8 щиро розкаялась, виявила готовність нести передбачену законом відповідальність, за місцем проживання характеризується дуже позитивно, має міцні соціальні зв`язки - родину, двох дітей та двох онуків, оскільки повне визнання вини та готовність нести відповідальність за вчинений злочин було враховано судом в якості обставини, що пом`якшує покарання і було підставою не призначати максимально суворе покарання в межах санкції ч. 5 ст. 1111 КК України, а наявність міцних соціальних зв`язків, а саме родини, є нормою для соціально адаптованої у суспільстві людини і не можу бути виключною і єдиною підставою для звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням. При цьому, відхиляючи доводи сторони захисту про необхідність призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК України, колегія суддів зважає на обставини за яких було вчинено даний злочин та його характер, зокрема, ведення колабораційної діяльності в тяжкий для країни час, в умовах воєнного стану та повномасштабного вторгнення держави агресора.

Щодо вимог прокурора про скасування вироку суду в частині призначення обвинуваченій покарання та необхідності призначення ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 1111 КК України більш суворого основного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців, то колегія суддів відхиляє такі вимоги прокурора, оскільки прокурор достатніх, обґрунтованих та вичерпних доводів з яких він прийшов висновку, що нове покарання, яке більше від обраного судом першої інстанції лише на пів року, буде більш сприятиме досягненню обвинуваченою мети покарання, в своїй апеляційній скарзі не навів.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно - правильним. Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання обвинуваченій колегія суддів не вбачає.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 1111 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4