Справа № 452/3221/22
Провадження № 1-кп/452/116/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Самборі Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000484 від 25.09.2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо - спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, раніше несудимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого

2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року

№ 2102-ІХ.

Крім цього, згідно із Законом України № 2500-1Х від 15.08.2022 року частково змінено статтю № 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого

2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-1X, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ), та Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб - до 21 листопада

2022 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , в умовах воєнного стану, 25.09.2022 року, приблизно о 09 год. 50 хв., перебуваючи біля торгово - розважального комплексу «Атлант Сіті», що знаходиться по вул. Торговій, 62 в м. Самборі Львівської області, на площадці даного комплексу помітив велосипед електричний торговельної марки «Cube» моделі «Touring», який вирішив таємно викрасти.

В той же час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний намір, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з площадки даного торгово - розважального комплексу таємно викрав велосипед електричний торговельної марки «Cube» моделі «Touring» вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи становить 27 298,25 грн., в такий спосіб привласнив його та розпорядився ним на свій розсуд, чим спричинив гр. ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто, у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в період воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі, підтвердив обставини кримінального правопорушення, яке описане в обвинувальному акті, та пояснив, що 25.09.2022 року біля 09 год. 50 хв. перебував біля торгово - розважального комплексу «Атлант Сіті», що знаходиться по вул. Торговій, 62 в

м. Самборі Львівської області. На площадці даного комплексу помітив велосипед електричний торговельної марки «Cube» моделі «Touring», який вирішив викрасти.

У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що так склались обставини, однак він зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон.

Просив суд суворо його не карати та врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Призначення покарання залишив на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_4 просила призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. В матеріалах кримінального провадження наявна заява, в якій останній просив проводити судовий розгляд без його участі, вказав, що шкода йому відшкодована, матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого

ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в період воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи, а застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто, лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є гр. України, раніше несудимий, за місцем проживання характеризується позитивно, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, відомості щодо перебування обвинуваченого у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку в матеріалах кримінального провадження відсутні, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення та активно сприяв у розкритті злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.

Суд враховує, що потерпілій особі шкода обвинуваченим відшкодована, шляхом повернення викраденого майна та до обвинуваченого потерпілий жодних претензій не має.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.

При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функції.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, цивільного позову та речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_7 від 21.10.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк два місяці в межах проведення строку досудового розслідування, який діяв до 29.11.2022 року, тому його слід вважати таким, який припинив свою дію.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог Глави 8 Розділу І КПК України.

Процесуальні витрати по справі, що складається з витрат на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1132,68 грн., слід стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 15, 50, 63, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. 61, 100, 127, 129, ч. 3 ст. 349, 367 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що, якщо засуджена особа не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід, застосований ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2022 року відносно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, вважати таким, який припинив свою дію.

Речові докази, а саме:

- DVD-R диск на якому збережене відео з камер спостереження ТРК «Атлант Сіті» - залишити при справі;

- велосипед з електроприводом марки «CUBE», який згідно розписки від

26.09.2022 року повернутий на відповідне зберігання ОСОБА_5 залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/114-22/17802-ТОВ від

18.10.2022 року в розмірі 1132 (одну тисячу сто тридцять дві) грн. 68 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для ОСОБА_3 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя