Справа № 461/8775/21
Провадження № 1-кс/461/5500/22
УХВАЛА
іменем України
05.12.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулася до Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.09.2022 року, якою клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 24.06.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364-1 КК України, було задоволено та накладено арешт що полягатиме у тимчасовому позбавленні права відчужувати та розпоряджатися наступним майном, яке на праві власності належить ОСОБА_6 , а саме нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Клопотання мотивує тим, що накладення такого арешту є безпідставним так як власник майна зазнає необгрунтованого втручання у право володіти, розпоряджатися вказаним майном. При цьому, покликається на те, що вказане арештоване нежитлове приміщення було придбане ОСОБА_4 , на прилюдних торгах 26.09.2022 р., що підтверджується відповідним протоколом № 576876 від 26.09.2022 р. та 12.10.2022 р. приватним нотаріусом ОСОБА_7 видане свідоцтво на право власності на ім`я заявника та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Просить постановити ухвалу, якою скасувати арешт майна накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.09.2022 р. у справі № 461/4517/22 в частині нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1001.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з"явився хоча був належним чином повідомлений про час розгляду клопотання та наслідки неявки, заяв та клопотань про відкладення розшляду не надав. За таких обставин, зважаючи не стислий термін розгляду вкзаних клопотань, встановлений КПК України, слідчий суддя прийщов до переконання про можливість розгляду вказаного клопттання без участі заявника. При цьому, слідчим суддею також врахованно те, шо заявником в листопаді 2022 року вже подавалося аналогічне клопотання слідчому судді, яке було вирішено за його участі 23.11.2022 р., та ухвалою в задоволенні клолпотання було відмовлено.
Слідчий, прокурора у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та місце його розгляду, та наслідки неявки, клопотань про відкладення розгляду вказаного клопотання не надавали. Відповідно до вимог ст.306 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання, враховуючи також обмежені законом строки розгляду даної категорії справ.
Дослідивши матеріали клопотання приходжу до переконання, що у задоволенні клопотання слід відмовити виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Стаття 7 та 16 КПК України передбачають, що одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права, законність та недоторканість права власності.
В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000266 від 24.06.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364-1 КК України.
18.08.2022 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.
Санкція ч.4 ст.190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №308255244 від 26.08.2022, року, ОСОБА_6 є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 .
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.09.2022 року накладено арешт що полягатиме у тимчасовому позбавленні права відчужувати та розпоряджатися наступним майном, яке на праві власності належить ОСОБА_6 нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ,

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було те, що ОСОБА_6 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, санкція якого передбачає конфіскацію майна, а в її власності є нерухоме майно, а також те, що у разі визнання її винним у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вказане рухоме майно підлягатиме конфіскації.
У судовому засіданні встановлено, що вказане нежитлового приміщення № 91 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 у будинку АДРЕСА_3 , після накладення на неї арешту ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.09.2022 р., була виставлена на прилюдні торги, на яких 26.09.2022 р. заявник ОСОБА_4 , придбала вказане нежитлове приміщення, про що свідчить відповідний протокол № 576876 від 26.09.2022 р. та 12.10.2022 р. приватним нотаріусом ОСОБА_7 видане свідоцтво на право власності на ім.»я заявника та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
При цьому, право власності на заявника переоформлено було лише 12.10.2022 р., а арешт був накладений 01.09.2022 р.
Щодо тверджень заявника про відновлення його права власності, слід відзначити, що накладення арешту не скасовує права власності на майно, а лише встановлює певні обмеження у володінні та розпорядженні. Так, арешт полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Крім того, заявником не надано належних доказів слідчому судді про законність та правомірність переходу права власності на вказане нежитлове приміщення під час його перебування під арештом.
Доводи заявника стосовно реалізації права власності не скасовують та не спростовують того факту, що вказана квартира у справі може бути конфіскована за вироком суду під час постановлення обвинувального вироку у випадку доведеності вини ОСОБА_6 . Однак такий висновок виносить суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а не на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Крім того, твердження заявника про те, що вона не є учасником даного кримінального провадження не скасовує законності накладення та дії арешту, адже відповідно до положень ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Також, згідно положень даної статті арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 цього Кодексу.
В матеріалах клопотання відсутні докази, що арешт на вказаний автомобіль було накладено необгрунтовано чи з порушенням вимог КПК України, ухвалу слідчого судді про накладення вказаного арешту заявник не оскаржував в апеляційному порядку. Також заявником не доведено, що відпала потреба у вказаному арешті автомобіля, внаслідок проведення всіх необхідних слідчих дій по справі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Як наведено вище, згідно ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для скасування арешту з вказаного нежитлового приміщення та задоволення клопотання, оскільки доводи заявника не спростовують подальшу доцільність у застосуванні арешту майна та не підтверджені належними та допустимими доказами.
Таким чином, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.174, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання заявника адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.09.2022 р. у справі № 461/4517/22 в частині нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1001, - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1