ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1367/23 Справа № 206/2878/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , подану на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року, якою щодо,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.348, ч.3 ст.185 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 21.04.2023 року,

встановила:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року, задоволено клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 21.04.2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.348, ч.3 ст.185 КК України.

Судовий розгляд даного кримінального провадження здійснюється судом першої інстанції колегіально у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Під час судового провадження обвинуваченому ОСОБА_11 обрано та неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній раз 21.04.2023 року.

Судом першої інстанції при неодноразовому продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилався на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

На переконання суду першої інстанції на даний час цей ризик продовжує існувати та є реальним.

Оцінюючи вказаний ризик, судом враховано сукупність обставин, характеру і наслідків інкримінованих ОСОБА_8 умисних кримінальних правопорушень, віднесених ст.12 КК України до категорії особливо тяжких злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретних осіб, а й для суспільства в цілому.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведення його винуватості у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину не є самостійною підставою для утримання їх під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Зазначені обставини не дозволили суду першої інстанції до ОСОБА_12 альтернативні (інші) види запобіжних заходів, які, на переконання суду, не здатні забезпечити їх належну процесуальну поведінку, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є ефективним видом запобіжного заходу, який здатний належним чином забезпечити поведінку обвинуваченого.

Не погодившись із рішенням суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати щодо нього домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Зазначає, що прокурором в судовому засіданні не доведено за допомогою належних, достатніх та допустимих доказів яким чином у випадку домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю можливо переховуватись від суду.

Крім того, вважає, що судом першої інстанції не враховано те, що обвинувачений є одруженим, має постійне місце проживання, жодного разу не порушував умови тримання а СІЗО та був військовослужбовцем, є раніше не судимою особою.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилається на практику ЄСПЛ, а саме на справи "Ноймайстер проти Австрії", "Мерібішвілі проти Грузії", "Бекчієв проти Молдови" та "Моорен проти Німеччини".

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі заявлених в ній вимог, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 4 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 були дотриманні в повній мірі.

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001465 від 05.11.2017 року.

Відповідно до матеріалів провадження, до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 21 лютого 2022 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 з тих підстав, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України наявний, та з урахуванням тяжкості інкримінованих злочинів, не дозволяє застосувати до обвинуваченого альтернативний вид запобіжного заходу.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів приймає до уваги посилання обвинуваченого на тривалість строку застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, у даному кримінальному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні розбійного нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, нападу з метою заволодіння чужим майом поєднаного із проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та посягання на життя працівника правоохоронного органу, тобто замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що свідчить про високий ступінь суспільної небезпеки для оточуючих.

У справі "Москаленко проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції. Прокурором доведено всі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Дане судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо посилання ОСОБА_8 про те, що він раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, був військовослужбовцем та має постійне місце проживання, не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи ту обставину, що на час винесення даної ухвали судом першої інстанції не прийнято остаточного рішення, а судовий розгляд триває, зважаючи на поведінку учасників судового провадження, а також керуючись положеннями КПК України (ст. 28, ч. 1 ст. 318), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 6), та рішення ЄСПЛ "Левченко та інші проти України" від 11 квітня 2020 року, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.348, ч.3 ст.185 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4