Справа № 523/3726/23
Провадження №1-кп/523/1065/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України у спрощеному провадженні в приміщенні суду обвинувальний акт й додані до нього матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000033 від 21.01.2023 року, за обвинуваченням (з обвинувального акта):

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Берездів Славутського району Хмельницької області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого та офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27-ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Суворовського районного суду м.Одеси із Суворовської окружної прокуратури м.Одеси одночасно із означеним обвинувальним актом щодо вчинення кримінальних проступків, в якому викладено клопотання прокурора ОСОБА_3 про розгляд акта у спрощеному порядку, також для розгляду надійшли матеріали кримінального провадження та відповідна заява сторони захисту.

Приписи ч.1 ст.382 КПК України встановлюють, що у разі розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, суд у п`ятиденний строк з дня отримання такого обвинувального акта, вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України надані для судового розгляду обвинувальний акт й додані до нього матеріали, суд доходить наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом та матеріалами кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 з метою отримання водійського посвідчення на право керування транспортним засобом категорій «В» й «С», всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України No340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, вступив у попередню змову з невизначеною особою та замовив виготовлення підробленого офіційного документу, який видається установою, що має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яка надає права, а саме водійське посвідчення на право керування транспортним засобом неведених категорій.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні офіційного документа, обвинувачений ОСОБА_4 , з використанням мережі Інтернет, надав невстановленій особі свої анкетні дані, зокрема ОСОБА_5 , дату та місце народження, зразок власного підпису, власну фотокартку, а також інформацію про групу та резус-фактор крові.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 у поштовому відділенні ТОВ «Нова пошта» за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, смт.Чорноморське, вул.Гвардійська 40/52, отримав від невстановленої особи, підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, а саме посвідчення водія з реквізитами серії НОМЕР_1 від 15.12.2022 на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке згідно з висновком експерта №СЕ-19/116-23/1605-ДД від 08.02.2023 року, не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України та виготовлене за допомогою кольорового друкуючого пристрою зі струменевим способом друку, який не використовується під час виготовлення даного виду документів.

Крім того, 21.01.2023 року приблизно о 12:00 годині, обвинувачений ОСОБА_4 , під час керування транспортним засобом - автомобілем марки «Opel Rekord», номер державної реєстрації НОМЕР_2 , рухаючись по вул.Семена Палія в м.Одеса, був зупинений працівниками УПП в Одеській області ДПП за «Порушення правил дорожнього руху».

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 на законну вимогу працівників поліції в порядку ст.32 Закону України «Про національну поліцію», діючи умисно, з метою засвідчити неіснуюче в нього право на керування транспортним засобом, усвідомлюючи, що наявне в нього водійське посвідчення підроблене, пред?явив його для перевірки працівникам патрульної поліції, у такий спосіб використав завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, що має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «В» та «С» на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реквізитами серія та номер НОМЕР_3 , видане 15.12.2022 року.

Отже, за обвинувальним актом, ОСОБА_4 висунуте обвинувачення у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи та у використанні завідомо підробленого документу, тобто у вчиненні кримінальних проступків, передбачених п.5 ст.27-ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, відповідно.

Відповідно до означеної вище заяви сторони захисту, обвинувачений ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_6 , погодились зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомилися з обмеженням права на апеляційне оскарження, виявивши згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, а обвинувачений при цьому повністю й беззаперечно визнав свою винуватість, просив призначити йому покарання у виді мінімального штрафу.

З огляду на матеріали кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою провину за висунутою підозрою, що ідентична викладеному в акті обвинуваченню, а будучи допитаним дізнавачем в якості підозрюваного, надав зізнавальні показання про час, місце, спосіб і мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєних кримінальних проступків.

Втім, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних проступків, фактичні обставини яких ним та ніким із учасників провадження не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось, відповідно до ч.1 ст.382 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 здійснив пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, що має право видавати чи посвідчувати такі документи, та використав завідомо підроблений документ, а відтак дії зазначеного обвинуваченого вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.5 ст.27-ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.1 ст.358 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут, що карається штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

З огляду на ч.5 ст.27 вказаного Кодексу, пособником є особа, яка, поміж іншого, порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а за ч.2 ст.29 цього ж Кодексу, пособник підлягає кримінальній відповідальності за відповідною частиною ст.27 і тією статтею (кримінальної статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає кримінальне правопорушення, вчинене виконавцем.

Відповідно до ч.4 ст.358 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою настає за використання завідомо підробленого документа, що карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним, кількісний склад епізодів протиправних дій та те, що в силу ст.12 КК України скоєне ним відноситься до категорії кримінальних проступків, а також судом враховується стан здоров`я зазначеного обвинуваченого та його особа свою провину в інкримінованому діянні визнав; раніше не судимий; на диспансерному обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває; забезпечений місцем реєстрації й проживання; але неодружений та офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у обвинуваченого легальних джерел доходу, та одночасно обумовлює можливість виправлення обвинуваченого в умовах суспільства.

Однак, при вирішенні питання з призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у розглядуваному кримінальному провадженні, судом не можуть бути прийнятими до уваги викладені у відповідній заяві прохання обвинуваченого щодо необхідності призначити йому покарання у виді мінімального штрафу, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних щодо наявності джерел доходу для сплати штрафу або працевлаштування останнього, а за ст.53 КК України при призначенні покарання у виді штрафу суд враховує майновий стан обвинуваченого.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , як визначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується суд, слід віднести щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеної особи, не встановлено.

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК України).

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України (чинної на час вчинення інкримінованих кримінальних проступків) встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги наявні в матеріалах справи характеризуючі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 (зокрема, його не працевлаштованість та відсутність легальних джерел доходів), суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що обґрунтованим і достатнім уявляється доцільність призначення зазначеному обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах строків, встановлених відповідними санкціями цього Кодексу, а остаточне покарання слід визначити за правилами ст.70 означеного Кодексу, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, але зі звільненням його від відбування остаточного покарання з випробуванням в порядку ст.75 цього Кодексу та з покладенням відповідних обов`язків за ст.76 цього ж Кодексу, що за переконанням суду уявляється обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаного обвинуваченого і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо арешту майна у кримінальному провадженні, суд вирішує за правилами ст.174 КПК України, а щодо долі речових доказів та процесуальних витрат, - в силу вимог ст.ст.100, 124, 126 цього ж Кодексу, відповідно.

Керуючись ст.ст.100, 124-126, 174, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27-ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, призначивши покарання:

-за ч.5 ст.27-ч.1 ст.358 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку випробування зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_4 , покласти на Шепетівський районний відділ №1 (Славутський міськрайонний відділ) філії ДУ «Центр пробації» в Хмельницькій області Міністерства юстиції України.

Арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді від 21.02.2023 року на вилучені в ході проведення огляду місця події посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 15.12.2022 року на ім`я ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили, - скасувати.

В порядку ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні - полімерний сейф-пакет експертної служби МВС України №2983164, який містить посвідчення водія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , що зберігається у камері схову ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №000066 від 22.02.2023 року), знищити.

На підставі ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 1510,24 гривень, за проведення експертного дослідження, - стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави.

Копії вироку направити прокуророві та ОСОБА_4 надати для відома іншим заінтересованим особам, а також спрямувати до Шепетівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Хмельницькій області Міністерства юстиції України та начальнику ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області - для виконання, в частинах наданих їм законодавством відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня ухвалення, а для обвинуваченого, у той же строк з дня отримання його копії.

С у д д я: ОСОБА_1