Справа № 127/9603/18
Провадження №11-кп/801/1021/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000640, за апеляційною скаргою з доповненнями адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новопокровка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10.08.2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання:

за ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, а саме, покарання, призначеного даним вироком, та покарання, призначеного вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2021 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

У строк остаточно призначеного покарання зараховано частково відбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2021 року з 04.08.2021 року до дня ухвалення даного вироку - 12.08.2022 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня ухвалення даного вироку - 12.08.2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 11.03.2017 року по 17.03.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заставу, внесену ОСОБА_10 відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2017 року згідно квитанції № 125DВF1А3D від 16.03.2017 року в розмірі 116 000 (сто шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. за обвинуваченого ОСОБА_7 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області, - вирішено звернути в дохід держави.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 (засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019 року, який набрав законної сили) 28 лютого 2017 року близько 12 год. 30 хв., умисно, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металопластикового вікна, проникли до житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_12 , звідки вчинили крадіжку золотих виробів, а саме, 2-х пар сережок 585 проби вагою 2 г кожна сережка загальною вартістю 5 015,76 грн. (відповідно до довідки НБУ № 61-0050/34978 від 16.05.2017 станом на 28.02.2017 вартість одного грама золота 585 проби становила 626,97 грн.), золотого хрестика 585 проби із камінчиками «цирконію» вагою 2,5 г, вартістю 1 567,43 грн., золотого ланцюжка 585 проби довжиною 45 см., вагою 6 г, вартістю 3 761,82 грн., золотих сережок 585 проби видовженої форми вагою 8 г, вартістю 5 015,76 грн., золотого кулону у вигляді серця 585 проби вагою 4 г, вартістю 2 507,88 грн., золотого кулону круглої форми 585 проби з камінцем «цирконію» із зображенням знаку зодіака «Стрілець» вагою 6 г, вартістю 3 761,82 грн., перстня із золота 585 проби з камінцем «цирконію» вагою 8 г, вартістю 5 015,76 грн. Після чого ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду в загальному розмірі 26 646,23 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 (засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019 року, який набрав законної сили), 01 березня 2017 року, близько 09 год. 30 хв., умисно, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металопластикового вікна, проникли до житлового будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_13 , звідки вчинили крадіжку грошових коштів в сумі 6 000 грн. та виробів із золота, а саме, жіночого годинника із золота 585 проби на руку із браслетом, на з`єднаннях якого білі камінчики, вагою 20 г, вартістю 12 574,40 грн. (відповідно до довідки НБУ № 61-0050/34982 від 16.05.2017 станом на 01.03.2017 вартість одного грама золота 585 проби становила 628,72 грн.), жіночого годинника із золота 585 проби із браслетом вагою 20 г, вартістю 12 574,40 грн., золотого хрестика без написів 585 проби вагою 5 г, вартістю 3 143,60 грн., золотого хрестика 585 проби з камінчиками вагою 4 г, вартістю 2 514,88 грн., золотого хрестика 585 проби із камінчиками, які викладені у вигляді квітки, вагою 1 г, вартістю 628,72 грн., золотого ланцюжка 585 проби вагою 2 г, вартістю 1 257,44 грн., золотого ланцюжка 585 проби у плетінні «ялинка» вагою 24,3 г, вартістю 15 277,90 грн., браслету жіночого із золота 585 проби вагою 5 г, вартістю 3 143,60 грн., кільця 585 проби вагою 5 г, вартістю 3 143,60 грн., кільця жіночого випуклого 585 проби із камінчиком 1,5 карата вагою 6 г, вартістю 3 772,32 грн., набору із золота 585 проби із сережок та кільця 585 проби вагою 8 г, вартістю 5 029,76 грн., сережок у вигляді півмісяця 585 проби із білими камінчиками вагою 5 г, вартістю 3 143,60 грн., сережок із золота 585 проби у вигляді бутона із двома білими камінчиками вагою 2 г, вартістю 1 257,44 грн., набору золота 585 проби із сережок та кільця загальною вагою 11 г, вартістю 6 915,92 грн., сережок із золота 585 проби на гвіздках вагою 2 г з чорним камінням, вартістю 1 257,44 грн., підвіски із золота 585 проби із світло-зеленим камінням вагою 2 г, вартістю 1 257,44 грн., кільця із золота 585 проби тонкого із маленьким камінчиком вагою 2 г, вартістю 1 257,44 грн., срібних монет «Ольга» вагою 31,1 г вартістю 1 400 грн. та «Різдво Христове» вагою 31,1 г, вартістю 2 850 грн., жіночого годинника невідомої марки, який не представляє матеріальної цінності для потерпілої. Після чого ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду в загальному розмірі 88 400 грн., що в 110,5 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, яка завдала значної шкоди потерпілому.

Крім цього, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 (засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019 року, який набрав законної сили), 03 березня 2017 року близько 10 год. 45 хв., умисно, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, достовірно знаючи, що вони порушують гарантоване Конституцією України право на недоторканість житла та іншого володіння особи, протиправно, без згоди власника чи інших законних на те підстав, перестрибнувши через паркан, проникли на територію домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , та, шляхом пошкодження металопластикового вікна, намагалися проникнути до житлового будинку, який розташований за вище вказаною адресою, та належить ОСОБА_14 . Однак, будучи поміченими сусідами потерпілої, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, - незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Крім цього, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 (засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019 року, який набрав законної сили) 7 березня 2017 року, близько 11 год. 00 хв., умисно, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металопластикового вікна, проникли до житлового будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_15 , звідки вчинили крадіжку грошових коштів в сумі 200 грн., ноутбуку «Асер Е1-531», ринкова вартість якого, згідно висновку експерта № 674 від 16.06.2017, станом на 07.03.2017 могла становити 1 752,00 грн., мобільного телефону «NOKIA 130 Dyal sim» сірого кольору, ринкова вартість якого, згідно висновку експерта № 672 від 16.06.2017, станом на 07.03.2017 могла становити 463,20 грн., норкової жіночої шуби, яку 10.11.2015 потерпілий придбав дружині за грошові кошти в сумі 60 000 грн. та пістолету газового моделі "Форт 12 Г" 0132 1991 р.в. 9 мм, якого потерпілий придбав 15.06.2009 за грошові кошти в сумі 5 000 грн. Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду в загальному розмірі 67 415,20 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 (засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019 року, який набрав законної сили), 11 березня 2017 року, близько 11 год. 00 хв., умисно, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металопластикового вікна, проникли до житлового будинку АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_16 , звідки вчинили крадіжку грошових коштів в сумі 6 100 грн. купюрами номіналом по 500, 20, 10, 2 та 1 грн., 148 доларів США (100 доларів США однією купюрою нового зразка, 20 доларів США однією купюрою, 10 доларів США однією купюрою, три купюри по 5 доларів США та три купюри по 1 долару США), загальною вартістю 4 020,23 грн. (згідно відповіді НБУ №61-0050/34981 від 16.05.2017 офіційний курс гривні, встановлений Національним банком України до 100 доларів США станом на 11.03.2017 становив 2 716,37 грн.), 50 євро однією купюрою, вартістю 1 419,56 грн., (згідно відповіді НБУ №61-0050/34980 від 16.05.2017 офіційний курс гривні, встановлений Національним банком України до 100 євро станом на 11.03.2017 становив 2 839,12 грн.), ноутбуку марки «Asus k 53u » чорного кольору, ринкова вартість якого, згідно висновку експерта № 689 від 26.06.2017, могла становити 2 833,33 грн., виробів із жовтого металу, а саме, ланцюжка із золота 585 проби вагою 2,5 г, вартістю 1 496,22 грн. (відповідно до довідки НБУ №61-0050/34985 від 16.05.2017 станом на 11.03.2017 вартість одного грама золота 585 проби становила 598,49 грн.), ланцюжка із золота 585 проби вагою 2,6 г, вартістю 1 556,07 грн., хрестика із золота 585 проби вагою 0,3 г, вартістю 179,55 грн., іконки «Божої матері» із золота 585 проби вагою 1,6 г, вартістю 957,58 грн., каблучки жіночої із золота 585 проби вагою 2,1 г, вартістю 1 256,83 грн., каблучки жіночої із золота 585 проби вагою 1,1 г, вартістю 658,34 грн., жіночої сережки із золота 585 проби вагою 4,0 г, вартістю 2 393,96 грн., жіночої сережки із золота 585 проби вагою 2,5 г, вартістю 1 496,22 грн., срібного ланцюжка 925 проби вагою 6,4 г, вартістю 82,56 грн., запонок із металу жовтого кольору вагою 9,1 г, які не представляють матеріальної цінності, пляшки віскі «Чівас» об`ємом 1 л, вартістю 1 400 грн., картини із зображенням «Старий Львів», художника ОСОБА_17 , вартість якої, згідно експертного висновку обласного художнього музею м. Вінниці, становить 2 500,00 грн., чим завдали потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду в загальному розмірі 28 350,45 грн. Після чого ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить вирок змінити в частині звернення застави, внесеної ОСОБА_10 за обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави. Повернути заставу, внесену ОСОБА_10 за обвинуваченого ОСОБА_7 заставодавцю. Також ставить питання про зміну оскаржуваного вироку в частині висновку суду про необхідність знищення майна, арешт якого скасовано. Просить повернути майно, арешт на який скасовано, законному володільцю ОСОБА_7 .

Вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7 не з`явився в судове засідання, у зв`язку з чим його було оголошено у розшук ухвалою від 19.04.2018 року. ОСОБА_7 фізично не міг бути присутнім в судовому засіданні, оскільки був викликаний повісткою як обвинувачений у судове засідання до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Порушення ОСОБА_7 обмежень одиничним випадком. Стороною захисту до постановлення оскаржуваного рішення суду було надано копію повістки на ім`я ОСОБА_7 , що підтверджувала факт виклику ОСОБА_7 в інше судове засідання.

Також адвокат ОСОБА_8 зазначає, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення наявні протиріччя в частині одночасного скасування арешту на майно та вказівки, що вказане майно підлягає знищенню.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, виступ прокурора ОСОБА_6 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія судді вважає, що апеляційна скарга з доповненнями адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, ніким з учасників судового засідання не оспорюється.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Щодо апеляційних вимог сторони захисту про повернення стягнутої застави в рахунок держави, то суд апеляційної інстанції вважає такі необґрунтованими, оскільки як встановлено матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 затриманий 11.03.2017 року та в подальшому ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2017 року до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання до 09.05.2017 року з одночасним визначенням розміру застави. Після сплати застави ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_7 був звільнений з-під варти 17.03.2017 року, проте в подальшому обвинуваченим ОСОБА_7 було порушено покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки та тривалий час перебував він у розшуку.

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 13.03.2017 про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у разі сплати застави на нього покладались обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_18 із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, а саме: м. Харків, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Проте, вказані обов`язки які покладались на ОСОБА_7 , ним було порушено.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , ухвали Вінницького міського суду від 13.03.2017 про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , вказано анкетні дані обвинуваченого, згідно яких, місцем проживання ОСОБА_7 є АДРЕСА_1 . При цьому згідно вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 10.08.2021 стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, зазначено місце проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_6 , разом з цим повідомлення слідчому, прокурору, суду від обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну місця проживання в матеріалах кримінального провадження відсутні, що вказує на порушення обов`язку повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи обвинуваченим ОСОБА_7 згідно ухвали Вінницького міського суду від 13.03.2017 про обрання запобіжного заходу.

Крім цього, відповідно до вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 10.08.2021 стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 упродовж з 20.09.2020 по 26.10.2020, перебував у м. Дніпро та вчиняв злочини, що підтверджено вказаним вироком, разом з цим, у матеріалах кримінального провадження відсутні дозволи від слідчого, прокурора чи суду про дозвіл на відлучення/виїзд з м. Харків обвинуваченому ОСОБА_7 , що вказує на порушення обов`язку не відлучатися із населеного пункту, а саме: м. Харків, без дозволу слідчого, прокурора або суду обвинуваченим ОСОБА_7 згідно ухвали Вінницького міського суду від 13.03.2017 про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

З аналізу ст.182 та ч.3 ст.315 КПК України вбачається, що застава є безстроковим запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом.

В даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого обмежений певними строками, після внесення застави трансформувався у запобіжний захід у виді застави, строк дії якого строками не обмежено, а тому запобіжний захід у виді застави діє до його скасування в порядку передбаченому законом.

Та обставина, що обвинувачений порушив умови перебування під заставою, яка була внесена заставодавцем для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, свідчить про те, що відсутні підстави для повернення коштів заставодавцю.

Отже, в задоволенні апеляційної вимоги сторони захисту слід відмовити за безпідставністю.

Щодо доводів апеляційної скарги про повернення речових доказів обвинуваченому, як власнику, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються рішення щодо речових доказів.

Згідно правил п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Стороною захисту ні під час судового розгляду судом першої інстанції, ні під час розгляду справи в апеляційному суді не було доведено право власності обвинуваченого ОСОБА_7 на речі, на які ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2017 було накладено арешт. Крім того, враховуючи, що майно, на яке накладено арешт та яке було визнано речовим доказом, було вилучено з квартири, яку ОСОБА_7 винаймав, і яка не є його власністю, тому вказане майно може належати будь-якій іншій особі, а отже відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає ,що юридично-правових чи процесуальних підстав для зміни чи скасування вироку районного суду - не має.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2022 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3