Справа № 642/155/23
Провадження № 1-кп/642/51/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001140 від 28.10.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України офіційно не працюючого, з неповною середньою освітою, який не зареєстрований, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаним про введення воєнного стану відповідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022», 18.10.2022 року в період часу з 12 год. 00 хв. по 13 год. 30 хв., більш точний час у ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Харкові на вулиці Волонтерській, 74, побачив на бетонному парапеті сплячого раніше невідомого йому чоловіка, яким в подальшому виявився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, підійшов до ОСОБА_5 та дістав з лівої кишені куртки останнього мобільний телефон Huawei CUN V 29, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , тим самим таємно викрав його.

Після чого ОСОБА_4 , не маючи намір повертати мобільний телефон власнику, залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинив тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 400 грн. 00 коп. (чотириста грн. 00 коп.) згідно висновку експерта № 534М від 01.11.2022.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та щодо обставин вчинення кримінального правопорушення пояснив як зазначено вище.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, відомостей про процесуальні витрати та речові докази, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення та кваліфікує дії ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно не працює, має постійне місце проживання.

Згідно досудової доповіді, складеної провідним інспектором Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на нього обов`язків відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Зважаючи на усю сукупність вказаних вище обставин, з урахуванням того що потерпілий матеріальних претензій до обвинуваченого не має, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, він в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, а також його наслідки, щирого каяття, а також враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених.

Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення.

Процесуальні витрати необхідно стягнути з ОСОБА_4 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 534М від 01.11.2022 у розмірі 566,31 грн.

Речові докази :

- мобільний телефон Huawei CUN V 29, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Х/о (квитанція № 3330) повернути власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання припинився 27.01.2023 року, після чого не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1