Справа № 477/1207/22
Провадження № 1-кп/477/41/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

28 березня 2023 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2023 року під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 подав письмове клопотання про проведення слідчого експерименту за його участю.

Своє клопотання обґрунтовував тим, що під час досудового розслідування слідчий експеримент з його участю не проводився, а він має бажання на місці показати як відбувалась подія кримінального правопорушення.

Захисник підтримав подане клопотання.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого, оскільки слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. А з огляду на те, що обвинувачений в судовому засіданні показання не давав, свідки не допитані та письмові докази не досліджувались, тобто дані, які потребують перевірки, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Потерпіла підтримала думку прокурора та просила у задоволенні клопотання обвинуваченого відмовити.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні було з`ясовано, що слідчий експеримент за участю обвинуваченого під час досудового розслідування не проводився.

Частиною 1 статті 240 КПК України визначено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Частиною 3 статті 333 КПК України встановлено, що у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Тобто, суд вправі доручити органу досудового розслідування провести слідчий експеримент. Разом з тим, вказана слідча дія проводиться для встановлення або перевірки обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в судовому засіданні допитана лише потерпіла, свідки наразі не допитані, письмові докази кримінального провадження не досліджувались, обвинувачений показання не давав.

За такого, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого є передчасним і у зв`язку з цим у його задоволенні слід відмовити.

Крім цього, під час судового засідання прокурором було заявлене клопотання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 02.04.2023 року.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначив, що під час досудового розслідування встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, за яким йому висунуто обвинувачення. Необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились з часу застосування такого запобіжного заходу, а саме:

переховуватись від суду, з огляду на тяжкість покарання може переховуватись від суду, здійснити виїзд на непідконтрольну територію;

незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки особисто знайомий з ними і, перебуваючи на волі, зможе вжити заходи впливу на свідків у кримінальному провадження, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни ними показів на його користь;

може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи на свободі, будучи військовослужбовцем, маючи схильність до вживання алкогольних напоїв та наявність закріпленої за ним вогнепальної зброї, що не виключає в подальшому можливість повторного вчинення аналогічних кримінальних правопорушень з надуманих мотивів.

Також прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти заявленим ризикам. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам.

З огляду на те, що злочин спричинив загибель людини, продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений та його захисник заперечували щодо продовження раніше обраного запобіжного заходу з огляду на необґрунтованість клопотання прокурора та недоведеністю заявлених ризиків.

Також захисник заявив клопотання щодо зменшення розміру застави, оскільки визначений раніше розмір є непомірним для його підзахисного, який перебуває під вартою досить тривалий час.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали судового провадження та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду від 23.11.2017 року у справі № 1-р/2017, запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують передбачене частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. І ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

Як скеровує практика ЄСПЛ тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії», справа «Харченко проти України»).

З огляду на матеріали судового провадження строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 спливає 02.04.2023 року.

Наразі кримінальне провадження знаходиться на стадії судового засідання, об`єктивно закінчити розгляд кримінального провадження та ухвалити рішення до закінчення строку обраного запобіжного заходу неможливо. В зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає невідкладному розгляду.

14 серпня 2022 року обвинувачений був затриманий в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування 17 серпня 2022 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва обвинуваченому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений, у тому числі Жовтневим районним судом Миколаївської області строк дії якого спливає 02.04.2023 року.

Приймаючи рішення щодо міри запобіжного заходу, суд керується тим, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як убачається з досліджених матеріалів існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні ним особливо тяжкого злочину проти життя і здоров`я, що спричинило смерть потерпілого, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком понад 10 років.

Обґрунтованість підозри була предметом дослідження під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому під час досудового розслідування.

Суд погоджується з тим, що не зменшилися та продовжують існувати наступні ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу, а саме: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років і, усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене та тяжкість покарання, з метою уникнення можливої відповідальності може ухилитись від суду;

з огляду на те, що в судовому засіданні не допитувались свідки, з якими обвинувачений особисто знайомий, то продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними показів на його користь;

Суд вважає недоведеним ризик можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки не надані докази щодо цього, а також не надані докази щодо схильності обвинуваченого до вживання алкогольних напоїв та наявності у обвинуваченого вогнепальної зброї.

Крім цього, з огляду на пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та наявного у нього статусу учасника бойових дій, суд критично ставиться до твердження прокурора щодо можливого виїзду обвинуваченого на непідконтрольну Україні територію Луганської, Донецькорї областей чи АР Крим або на окуповані території.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, оскільки існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, який є насильницьким, в результаті якого настала смерть людини, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, може переховуватись від суду, а також наявність ризик впливу на свідків, суд приходить до висновку щодо доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти визначеним ризикам.

Щодо клопотання захисника про зменшення розміру, визначеної застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з порядком дослідження доказів в судовому засіданні 28 березня 2023 року був запланований допит свідків обвинувачення, прибуття яких в судове засідання, з огляду на статтю 23 КПК України, мав забезпечити прокурор. Разом з тим прокурор не виконав свій процесуальний обов`язок. В зв`язку з неявкою свідків в судовому засіданні було продовжено перерву. В той же час обвинувачений, якому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, утримується в СІЗО.

Зазначене порушує право обвинуваченого на розгляд його справи у розумні строки.

02 лютого 2023 року під час продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначено, як альтернативу цьому запобіжному заходу, заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до частини 5 статті 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим клопотання захисника щодо зменшення розміру визначеної застави задовольнити.

Керуючись ст. ст. 331, 333, 369-372, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про надання судового доручення щодо проведення слідчого експерименту за його участю відмовити з огляду на його передчасність.

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу, раніше обраного обвинуваченому, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів по 26 травня 2023 року включно, з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали по 26 травня 2023 року включно.

Зменшити розмір застави, визначений ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2023 року, визначивши у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу, після чого обвинувачений звільняється з-під варти, з роз`ясненням покладених обов`язків та наслідків їх невиконання, зазначених в ухвалі суду від 02 лютого 2023 року.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення тексту ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений 29 березня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1