ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/51/23 Справа № 203/461/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження № 0000067 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного за ч.3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 28 листопада 2022 року застосовано стосовно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 січня 2023 року, та визначено заставу в сумі 650 тис грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 190 КК України та наявністю ризиків, що останній може: переховуватися від органу досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження, впливати на потерпілого чи інших причетних осіб у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з цим, врахувавши обставини, які зазначені в ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу. Визначаючи розмір застави слідчий суддя врахував специфіку кримінального правопорушення, яким завдано збитки, згідно підозри, приблизно в сумі 1 млн. грн.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 домашній арешт.

Вимоги апеляційної скарги обгрнутовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки виклад підозри не підтверджується доказами. При цьому, захисник вважає недоведеними ризики, оскільки ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України, не затримували, останній з`явився до слідчого щоб отримати підозру та клопотання про отримання запобіжного заходу, а в подальшому до суду. Також, слідчого суддю було введено в оману, що ОСОБА_8 не має місця реєстрації та мешкання. Не доведено прокурором й неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Разом з цим, захисник вказує, що слідчий суддя не врахував дані про особу ОСОБА_8 , який має на утримані малолітню дитину, з якою проживає разом з дружиною та матір`ю, позитивно характеризується, має захворювання. Розмір застави захисник також вважає необґрунтованим.

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення учасників перегляду , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя окрім обґрунтованості пред`явленої підозри, визнав доведеним існування у кримінальному провадженні всіх ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали додані до клопотання, на які послався слідчий суддя, на переконання апеляційного суду не дають підстави вважати пред`явлену підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення в даний час обґрунтованою.

Прокурор при апеляційному розгляді не довів наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Посилання слідчого в клопотанні на причетність ОСОБА_8 до епізодів злочинів, які були вчинені 22 червня, 23 червня, 25 червня, 10 липня 2022 року не підтверджено наданими до клопотання належними матеріалами.

Так, даних, що ОСОБА_8 знімав готівку з банківського терміналу, з карткових рахунків, які зазначені в клопотанні матеріалами доданими до нього не підтверджується. При цьому, як зазначено в клопотанні, що грошові кошти надходили на карткові рахунки осіб, які не входили до складу групи. Тобто, матеріалами не доведено, що ОСОБА_8 користувався картковими рахунками на які потерпілі надсилали грошові кошти. Разом з цим, матеріалами долученими до клопотання не доведено, що ОСОБА_8 користувався соціальною мережею "Instagram" на акаунті " ОСОБА_10 ", з урахування також того факту, що органом досудового розслідування не встановлено радіоелектронний засіб, з якого виходили в мережу про що зазначено в самому клопотанні.

Пунктом 50 рішення «Тошева проти Болгарії» № 56308 00 від 10.08.2006 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «1. Кожен має право на волю та недоторканість особи. Нікого не можна лишати волі, окрім наступних випадків та згідно із процедурою, передбачено законодавством: …» (в) законний арешт або ув`язнення особи у випадку доцільної підозри в тому, що ця особа вчинила злочин або у випадку, коли необхідно попередити вчинення злочину або втечу після скоєння злочину, для того, щоб ця особа могла постати перед компетентними правоохоронними органами; в п. 57 вказаного рішення зазначено, що суд нагадує, що головне питання, з яким необхідно визначитися в контексті позиву за Статтею 5 § 1 Конвенції, це чи було ув`язнення, про яке йде мова, «законним», в том числі, чи відповідало воно «процедурі, яка передбачена законодавством». В цьому випадку Конвенція посилається на національне законодавство і головною задачею є дотримання існуючих та процесуальних норм, але вона вимагає, щоб кожен випадок позбавлення волі відповідав вимогам Статті 5 Конвенції, а саме, щоб людина була захищена від свавілля (див. Бенхам проти Великобританії, рішенні від 10 липня 1996 р., Звіти 1996-ІІІ, стор. 752-53, § 40).

Отже, висновок слідчого судді в ухвалі про те, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, підтверджується матеріалами долученими до клопотання є необґрунтованими.

Наявних в справі матеріалів для підтвердження наявності обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_8 недостатньо для такого висновку.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає не доведеними прокурором обставини передбачені ч.1 ст.194 КПК України.

Частина 2 ст.194 КПК України є імперативною нормою і чітко регламентує що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосування запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

За вищенаведених обставин, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, вийшовши за межі її вимог, оскільки це не погіршує становище ОСОБА_8 , тому ухвалу слідчого судді слід скасувати і постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відмовити. Звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного за ч.3 ст. 190 КК України - скасувати.

В задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного за ч.3 ст. 190 КК України - відмовити.

ОСОБА_8 звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4