Провадження № 1-в/127/728/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 25.11.2022 року надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивоване тим, що згідно рішення КСУ від 16.09.2021 року засудженому до довічного позбавлення волі гарантоване право на дострокове звільнення від відбування такого покарання.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його умовно-достроково звільнити від відбування покарання. Повідомив, що суд не приймав рішення про заміну йому довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримала свого підзахисного та просила звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки для застосування умовно-дострокового звільнення, спершу необхідно замінити засудженому покарання з довічного позбавлення волі на позбавленя волі на певний строк.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_4 з наступних підстав.

З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі на підставі вироку Запорізького обласного суду від 01.10.1999 року, зміненого ухвалою ВС України від 16.06.2000 року.

Строк відбування покарання, з врахуванням даних протоколу затримання, почав перебіг 13.05.1999 року.

Відповідно до п.п. 2, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З наведених норм вбачається. що на даний час засуджені, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, мають право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 відбув більше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, а тому має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, визначеному ст. 82 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_4 повідомив, що не звертався до суду з проханням замінити йому не відбуту частину покарання більш м`яким покаранням, натомість звертається до суду із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, судом також встановлено, що питання заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк щодо ОСОБА_4 не вирішувалося.

Відповідно до визначеного законодавством порядку без вирішення питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі, неможливе застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасною та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя: