Справа № 484/2724/22
Провадження №1-кс/484/346/23
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

14.04.23р. м.Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , розглянув клопотання старшого слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , винесене у кримінальному провадженні №0000564 від 19.08.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суворовка, Голопристанського району, Херсонської області, громадянки України, українки, не заміжньої, з середньою освітою, має на утриманні неповнолітню доньку, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

що підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України

за участю прокурора - ОСОБА_4

слідчого - ОСОБА_3

підозрюваної - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , вказуючи, що остання підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

В обгрунтування клопотання слідчий вказав, що у провадженні СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000564 від 19.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку квітня 2021 року, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів майнової спрямованості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливі кримінальні правопорушення.

Так, під час відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.05.2019р., яким його визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, у Державній установі «Казанківська виправна колонія (№ 93)», розташованій за адресою: Миколаївська область Казанківський район, селище Новоданилівка, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на отримання незаконних прибутків, вирішив вчинити новий корисливий злочин направлений на заволодіння коштами громадян, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки - мобільних терміналів з доступом до всесвітньої мережі - Інтернет.

З цією метою, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше липня 2022 року, заздалегідь домовився із невстановленою особою про передачу йому на територію Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» SIM-карт операторів мобільного зв`язку та мобільних терміналів.

За допомогою наявних у нього SIM-карт та мобільних терміналів використовуючи всесвітню мережу Інтернет створював об`яви про продаж неіснуючих товарів на торгівельних онлайн-майданчиках та в соціальній мережі Facebook.

Розуміючи, що лише його зусиль буде недостатньо для забезпечення виконання шахрайських дій, що полягали у публікуванні об`яв, підготовки технічних характеристик неіснуючого товару, листування з потерпілими, обготівкуванню грошових коштів, ОСОБА_7 вирішив вступити в попередню змову зі своєю співмешканкою - мешканкою АДРЕСА_1 ОСОБА_5 .

З цією метою, шляхом переконань, заохочень та матеріальної зацікавленості запропонував ОСОБА_5 взяти участь у злочинній діяльності, пов`язаній із заволодінням коштами громадян, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки - мобільних терміналів з доступом до всесвітньої мережі - Інтернет.

Оскільки ОСОБА_5 бажала отримати прибуток від запропонованої ОСОБА_7 незаконної діяльності, а саме пов`язаної із заволодінням коштами громадян, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки - мобільних терміналів з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, керуючись корисливим мотивом, добровільно і свідомо увійшла до складу групи, давши свою згоду на спільну злочинну діяльність.

Так, у період часу з початку липня 2022 року, більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 за попередньою змовою зі ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел на отримання незаконного прибутку у складі групи, а саме здійснення шахрайських дій, вчинили кримінальні правопорушення за наступних обставин.

З метою реалізації свого злочинного умислу на вчинення шахрайських дій, у липні 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи всупереч положень п. 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. № 2823/5, згідно якого засудженим забороняється придбавати, зберігати і використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), незаконно використовуючи мобільний телефон та SIM-карту оператора мобільного зв`язку, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та програм для миттєвого обміну повідомленнями («Viber», «Telegram», «WhatsApp» тощо) здійснювали публікацію неіснуючого товару на платформах он-лайн оголошень.

Діючи таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, 23.07.2022р. у ранковий час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 , прийняв телефонний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_7 представився продавцем, таким чином ввів в оману останнього, повідомивши неправдиву інформацію про продаж дров, яких у власності не мав.

Того ж дня, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер, який перебував у користуванні ОСОБА_8 , представившись бухгалтером підприємства, при цьому повідомила що для відправлення замовлених дров останньому необхідно перерахувати на банківську картку НОМЕР_3 оплату в сумі 9600 грн,

Виконуючи домовленість, 23.07.2022р. о 10.08 год. ОСОБА_8 перерахував на вказаний ОСОБА_5 рахунок грошові кошти в сумі 4 999 грн., після чого 25.07.2022р. о 08.04 год. додатково перерахував на вказаний рахунок ще 4600 грн.

Заволодівши зазначеними коштами ОСОБА_7 та ОСОБА_5 обумовлений товар не вислали, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 9599 грн.

Також, з метою реалізації свого злочинного умислу на вчинення шахрайських дій, у липні 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи всупереч положень п. 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. № 2823/5, згідно якого засудженим забороняється придбавати, зберігати і використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), незаконно використовуючи мобільний телефон та SIM-карту оператора мобільного зв`язку, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет в соціальній мережі Facebookздійснили публікацію неіснуючого товару, а саме дров.

Діючи таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, 19.08.2022р. у ранковий час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_4 , прийняв телефонний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_5 , який перебував у користуванні ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_7 представився продавцем, таким чином ввів в оману останню, повідомивши неправдиву інформацію про продаж дров, яких у власності не мав.

Того ж дня, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер, який перебував у користуванні ОСОБА_9 , представившись бухгалтером підприємства, при цьому повідомила що для відправлення замовлених дров останній необхідно перерахувати на банківську картку НОМЕР_6 оплату в сумі 5300 грн.

Виконуючи домовленість, 19.08.2022р. о 11.14 год. ОСОБА_9 перерахувала на вказаний ОСОБА_5 рахунок грошові кошти в сумі 5300 грн.

Заволодівши зазначеними коштами ОСОБА_7 та ОСОБА_5 обумовлений товар не вислали, чим завдали потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 5300 грн.

Крім того, з метою реалізації свого злочинного умислу на вчинення шахрайських дій, у вересні 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи всупереч положеннь п. 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. № 2823/5, згідно якого засудженим забороняється придбавати, зберігати і використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), незаконно використовуючи мобільний телефон та SIM-карту оператора мобільного зв`язку, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет в соціальній мережі Facebookздійснили публікацію неіснуючого товару, а саме дров.

Перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, 13.09.2022р. у після обідній час, (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_4 , прийняв телефонний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_7 , який перебував у користуванні ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_7 представився продавцем, таким чином ввів в оману останню, повідомивши неправдиву інформацію про продаж дров яких у власності не мав.

Того ж дня, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер, який перебував у користуванні ОСОБА_10 , при цьому повідомив що для відправлення замовлених дров необхідно перерахувати на банківську картку НОМЕР_8 передплату в розмірі 2 655 грн.

Виконуючи домовленість 13.09.2022р. о 16.40 год. ОСОБА_10 перерахувала на вказаний ОСОБА_7 рахунок грошові кошти в сумі 2 655,8 грн.

Заволодівши грошима ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зазначений товар не вислали, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на вказану суму.

Окрім того, з метою реалізації свого злочинного умислу на вчинення шахрайських дій, у грудні 2022 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи всупереч положенням п. 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. № 2823/5, згідно якого засудженим забороняється придбавати, зберігати і використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), незаконно використовуючи мобільний телефон та SIM-карту оператора мобільного зв`язку, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет в соціальній мережі Facebookздійснили публікацію неіснуючого товару, а саме дров.

Діючи таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, 04.12.2022р. в обідній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_9 прийняв телефонний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_10 , який перебував у користуванні ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_7 представився продавцем, таким чином ввів в оману останню, повідомивши неправдиву інформацію про продаж дров яких у власності не мав.

Того ж дня, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер, який перебував у користуванні ОСОБА_11 , при цьому повідомила що для відправлення їй замовлених дров необхідно перерахувати на банківську картку НОМЕР_11 передплату в розмірі 3610 грн.

Виконуючи домовленість, 04.12.2022р. о 13.41 год. ОСОБА_11 перерахувала на вказаний ОСОБА_5 рахунок грошові кошти в сумі 3 610 грн.

Заволодівши грошима ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зазначений товар не вислали, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на вказану суму.

У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу на вчинення шахрайських дій, не пізніше січня 2023 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи всупереч положень п. 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, згідно якого засудженим забороняється придбавати, зберігати і використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), незаконно використовуючи мобільний телефон та SIM-карту оператора мобільного зв`язку, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет в соціальній мережі Facebookздійснили публікацію неіснуючого товару, а саме трактора.

Діючи таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, у січні 2023 року, у ранковий час, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_12 , прийняв телефонний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_13 , який перебував у користуванні ОСОБА_12 , при цьому ОСОБА_7 представився продавцем, таким чином ввів в оману останню, повідомивши неправдиву інформацію про продаж трактору, якого у власності не мав.

В подальшому, у січні 2023 року, у ранковий час, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер, який перебував у користуванні ОСОБА_12 , представившись бухгалтером підприємства, при цьому повідомила, що для купівлі вказаного трактора необхідно здійснити безготівковий розрахунок на банківську картку НОМЕР_11 в сумі 13600 грн.

Виконуючи домовленість, 31.01.2023р., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_12 перерахувала на вказаний ОСОБА_5 рахунок грошові кошти в сумі 13600 грн.

Заволодівши зазначеними коштами ОСОБА_7 та ОСОБА_5 обумовлений товар не вислали, чим завдали потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 13600 грн.

Також, з метою реалізації свого злочинного умислу на вчинення шахрайських дій, не 13.04.2023р. ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи всупереч положень п. 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. № 2823/5, згідно якого засудженим забороняється придбавати, зберігати і використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), незаконно використовуючи мобільний телефон та SIM-карту оператора мобільного зв`язку, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет в соціальній мережі Facebookздійснили публікацію неіснуючого товару, а саме цегли, що була у використанні.

Діючи таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, 13.04.2023р. у ранковий час, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_12 , прийняв телефонний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_14 , який перебував у користуванні ОСОБА_13 , при цьому ОСОБА_7 представився продавцем, таким чином ввів в оману останнього, повідомивши неправдиву інформацію про продаж бувшої у використанні цегли, якої у власності не мав.

Того ж дня, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер, який перебував у користуванні ОСОБА_13 , при цьому повідомила що для відправлення йому замовленої бувшої у використанні цегли необхідно перерахувати на банківську картку НОМЕР_15 грошові кошти в розмірі 4000 грн.

Скинувши всі необхідні реквізити для оплати неіснуючої цегли, тим самим виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_5 за попередньою змовою зі ОСОБА_7 намагались незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_13 . Однак кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, що не залежали від їх волі, оскільки потерпілий запідозрив обман та не перерахував грошові кошти.

13.04.2023р. о 18:40 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України було затримано ОСОБА_5

13.04.2023р. ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, знаючи міру покарання може переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури і суду та впливати на свідків і потерпілих з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали своє клопотання.

Підозрювана в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, що їй інкриміновані визнала повністю, однак, разом зі своїм захисником, ОСОБА_6 , просили обрати їй більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту вказуючи, що ОСОБА_5 , раніше не судима, повністю визнає свою вину, щиро кається, ніде не має наміру переховуватися, має постійне місце проживання, виховує одна неповнолітню доньку.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваної, захисника дослідивши обставини справи, суд дійшов наступного.

Застосування запобіжного заходу слідчим суддею здійснюється у порядку, передбаченому ст. 194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання. Відповідно до вимог цієї статті, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий і прокурор; і недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен лише визначити чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Крім того, наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, що їй інкримінують, на думку суду, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_13 14.04.2023р.;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 13.04.2023р.;

-Протоколом про хід результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 27.03.2023р.;

-Протоколом обшуку від 13.04.2023р.

-Протоколом затримання ОСОБА_5

-Заявою від ОСОБА_8 ;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 20.08.2023р.;

-Скрін шотами наданими ОСОБА_8

-Листом вих. № 10880С від 07.09.2022р.;

-Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 від 19.09.2022р.;

-Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 19.09.2022р.;

-Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 від 19.08.2022р.;

-Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 20.08.2022р.;

-Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_11 від 06.12.2022р.;

-Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 06.12.2022р.;

-Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_12 від 07.04.2023р.;

-Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 08.04.2023р.

Разом з тим, тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Клот проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що "серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться".

Згідно правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, що їй інкримінують, та вважаю, що слідчий та прокурор достатньо обґрунтували наявність ризиків, передбачених, ст. 177 КПК України, однак клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів слідчого та прокурора про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, прокурор та слідчий вказують, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, однак будь - яких доказів які б підтверджували дані твердження та свідчили про намір підозрюваної продовжити вчиняти кримінальні правопорушення останніми не надано та матеріали справи не містять.

Також, твердження слідчого та прокурора щодо ризику ймовірного впливу підозрюваною на потерпілих та свідків кримінальних правопорушень можна уникнути шляхом покладення на підозрювану обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.

При цьому, ОСОБА_5 , повністю визнала свою вину, щиро кається, ніде не переховувалася, має на утриманні неповнолітню доньку.

Крім того, згідно характеристики за вих. № 22 від 30.03.2023р., наданої ОСББ «Оптиміст - Фрегат» відносно ОСОБА_5 , остання проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з донькою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час проживання зарекомендувала себе з позитивного боку, скарг від сусідів на неї не надходило, громадський порядок не порушувала, внески на утримання будинку по ОСББ сплачуються.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що клопотання не обґрунтоване та задоволенню не підлягає.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризики, з числа передбачених ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованих їй злочинів, фактичні обставини провадження, тяжкість покарання, що їй загрожує в разі визнання винуватою, дані про особу підозрюваної, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, та інші, передбачені законом обставини, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Саме такий вид запобіжного заходу, на думку суду забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст.. 176-179, 181, 183, 193, 194, 196, КПК України слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , що було погоджено з прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , винесене у кримінальному провадженні №0000564 від 19.08.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяця до 14.06.2023 року із забороною підозрюваній залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21.00 год. до 06.00 год. наступного дня.

Покласти на підозрювану обов`язки строком на два місяця до 14.06.2023 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області (який призначений слідчим у кримінальному провадженні) та прокурора Первомайської окружної прокуратури (який призначений процесуальним керівником у кримінальному провадженні) на кожну їх вимогу,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання,

- утримуватися від спілкування зі свідками, а з потерпілими виключно з питань, пов`язаних з намаганням добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, у даному кримінальному провадженні.

Контроль за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, покласти на співробітників Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення, а підозрюваною - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_1