Провадження № 1-кп/727/126/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю учасників судового кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 , в її інтересах законного представника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6

представника соціальної служби Чернівецької міської ради ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження 0000864 від 03.09.2022 року відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянки України, українки, уродженки с. Банилів, Вижницького району, Чернівецької області, учениці 11-А, Банилівської ЗОСШ І-ІІІ ст., зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 у невстановлені досудовим розслідуванням місці на початку серпня 2022 року, створила в соціальній мережі «Instagram» сторінку онлайн - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де розмістила світлини із одягом та взуттям, доступними для продажу. В подальшому, ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння чужим майном, переслідуючи мету незаконного збагачення, перебуваючи за адресою проживання: с. Банилів, Вижницького р-ну Чернівецької області умисно, протиправно, шляхом обману, під приводом продажу взуття (кросівок) в онлайн-магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» у соціальній мережі «Instagram», 05.08.2022 року, у ході переписки запевнила ОСОБА_8 щодо наявності та належній якості обраного товару, і заволоділа грошовими коштами в сумі 1900 грн., які потерпіла перерахувала на її банківську каргу № НОМЕР_1 , емітовану у АТ КБ «Приватбанк», Після зарахування коштів, перерахованих як повну передоплату для придбання раніше обраного товару, ОСОБА_4 взуття не надіслала, переписку із потерпілою ОСОБА_8 призупинила, а грошовими коштами, знявши їх 07.08.2022р., у терміналі АТ КБ «Приватбанк» що по вул. Університетській, 1 м. Чернівці, розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вказану суму.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 190 КК України визнала повністю та у наданих суду показах не заперечувала обставин обвинувачення; пояснила, що влітку 2022 року вона в соц.. мережі Інстаграм створила магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», для продажу жіночого, чоловічого одягу та взуття, при цьому жодного товару в неї не було і наміру його придбання вона не мала. На початку серпня місяця 2022 року, до неї на мобільний телефон, який вона вказала у рекламі товару зателефонувала жінка, яка у подальшому виявилася потерпілою. Жінка перерахувала на її банківську картку грошові кошти в розмірі 1900 грн. які вона зняла з карточки і витратила на власні потреби. Потерпілій вона кросівки за які остання перерахувала кошти не направила та заблокувала свій телефон, з метою щоби не спілкуватися із потерпілою. Пояснила, що створюючи магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в соц.. мережі вона не мала наміру продавати будь які речі; не заперечувала що вчинила відносно потерпілої ОСОБА_8 шахрайство. Просила її суворо не карати і передати під нагляд, на виховання бабусі ОСОБА_9 . З врахуванням наведеного, а також повного визнання своєї вини обвинуваченою, неповнолітньою ОСОБА_4 її вина у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами наданими стороною обвинувачення в рамках наведеного вище кримінального провадження, зокрема:

- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінального проступку (а.с. кпр. 10,11,19-20)

- постанова про визнання речових доказів від 24.12.2022 року (а.с. кпр. 26)

- постанова про визнання речових доказів від 03.11..2022 року (а.с. кпр. 60)

- постанова про визнання речових доказів від 27.12..2022 року (а.с. кпр. 84); розписка (а.с.87) Таким чином, аналізуючи обставини та причини вчинення обвинуваченою кримінального проступку, досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої, неповнолітньою ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайства), доведено в судовому засіданні. Суд вірно кваліфікує дії обвинуваченої неповнолітньої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України.

У суду немає підстав не довіряти показанням обвинуваченої неповнолітньої ОСОБА_4 наданим в судовому засіданні, які узгоджуються і з дослідженими доказами.

Суд враховує, що скоєний злочин обвинуваченою ОСОБА_4 у відповідності з вимогами ст. ст..65, 103 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Отже, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої злочином шкоди потерпілій, визнання вини, вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці. Крім наведеного, із врахуванням вимог чинного кримінального - процесуального закону, яким передбачено, що судом під час призначення неповнолітньому обвинуваченому покарання враховуються в силу вимог п.3 ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, з врахуванням конкретних обставини справи, а також суд враховує і інші обставини, які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину.

Виходячи з означеного, суд як пом`якшуючи покарання обставини враховує те, що потерпіла претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_4 її законного представника не має у зв`язку з відшкодуванням шкоди, вік обвинуваченої, щире каяття в скоєному, запевнення суду про недопустимість в подальшому вчинення злочинів.

В судовому засіданні стороною захисту, захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 заявлено клопотання про застосування заходів виховного характеру, передачі ОСОБА_4 під нагляд і виховання бабусі, в рамках вимог ст. 105 КК України та не призначити останній покарання. Клопотання захисника було підтримано обвинуваченою, неповнолітньою ОСОБА_4 , її законним представником. Прокурор відповідно потерпіла не заперечували проти клопотання. Отже з врахуванням доводів заявленого клопотання, а також вимог закону, зокрема того, що перед ухваленням вироку суду необхідно обов`язково розглянути питання щодо наявності підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру. У разі обвинувачення неповнолітнього у скоєнні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості правильним вбачається застосовувати за наявності визначених законом умов примусові заходи виховного характеру…. Положення ч.1 ст.497 КПК кореспондуються з ч.1 ст.97 КК України… і суд при прийнятті рішення керується тільки ст.105 КК України.

Відповідно до п. 16 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ у кримінальних справах "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" від 16.01.2017 року № 223-66/0/4-17, перед ухваленням вироку суду необхідно обов`язково розглянути питання щодо наявності підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру. У разі обвинувачення неповнолітнього у скоєнні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості правильним вбачається застосовувати за наявності визначених законом умов, незважаючи на відсутність відповідного клопотання прокурора, діючи в порядку, передбаченому ч.1 ст.97 КК та ч.3 ст. 497 КПК, примусові заходи виховного характеру, звільнивши неповнолітнього від кримінальної відповідальності.

У відповідності до правового висновку ККС ВС у справі № 161/200070/19 від 11.02.2021 року ст. 105 КК України не містить заборони до застосування інституту звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру в разі вчинення неповнолітнім аналогічних кримінальних правопорушень невеликої та середньої тяжкості, які утворюють повторність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно до вимог ст.103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Згідно із ч.1 ст.105 КК України, суд вправі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку, суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання. Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду, тобто… приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні) та керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання, без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Таким чином судом в засіданні встановлено, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, в скоєному ОСОБА_4 щиро розкаялася, поведінка неповнолітньої обвинуваченої після скоєння злочину є бездоганною, що в засіданні було підтверджено законним представником, та ризики вчинення нового кримінального правопорушення на підставі досудової доповіді є низькими, а отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що є усі підстави до задоволення клопотання сторони захисту.

Причинами, що сприяли вчиненню неповнолітньою, обвинуваченою ОСОБА_4 злочину, суд враховує вік неповнолітньої; за умовами її проживання, яка має постійне місце проживання, має достатній рівень матеріально - побутових умов виховується в повноцінній сім`ї, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася., на обліках в наркологічному диспансері і психіатричній лікарні не перебуває; має задовільний стан здоров`я; за проведеного дослідження і згідно висновків судової-психіатричної експертизи, ОСОБА_4 , ознак психічного захворювання на період вчинення злочину не виявляла, могла віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними, ознак хронічного психічного захворювання і ознак будь - якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла; має достатній рівень самоконтролю і рівень розвитку функцій саморегуляції; судом встановлено, що ОСОБА_4 навчається (а.с.110-116 кпр.).

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченої неповнолітньої ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства. При цьому, суд зазначає, що рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. Системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч. ч. 4, 5 ст.74, ч. 1 ст.105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного санкцією статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому.

Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітньої ОСОБА_4 від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчинені кримінального правопорушення (проступку), на підставі ст. 105 КК України звільняє його від покарання, без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру. Статтею 105 ч. 1 КК України (в редакції Закону, яка діяла на час ухвалення вироку) передбачено, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорювати можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання. Даний вид звільнення від покарання є найсуттєвішим проявом гуманізму: звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру може застосовуватись лише до неповнолітніх при наявності певної підстави та умов. Підставою застосування ст. 105 КК України є висновок суду про те, що неповнолітній для досягнення мети виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень на момент ухвалення вироку не потребує застосування покарання. Умовами застосування зазначеної норми є: вчинення неповнолітнім злочину невеликої або середньої тяжкості; щире розкаяння у вчиненому та бездоганна поведінка на момент ухвалення вироку, які свідчать, що неповнолітній не потребує застосування покарання для досягнення мети виправлення.

Суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визначає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Враховуючи, що ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку є неповнолітньою, вчинила злочин середньої тяжкості, щиро розкаялася та враховуючи подальшу бездоганну поведінку, дані досудової доповіді про низький ризик повторного вчинення злочину, думку потерпілої про відсутність претензій суд вважає, що на підставі ст.105 КК України до неповнолітньої ОСОБА_4 можливо, на підставі ч.2 ст.105 КК України, застосувати до останньої примусові заходи виховного з передачею на виховання бабусі ОСОБА_10 строком на 1 (один) рік та обмеженням дозвілля.

Речові докази в рамках кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Заходи кримінального забезпечення до обвинуваченого, неповнолітнього ОСОБА_4 не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. 97, ст. 105 КК України та ст. ст. 100, 124, 369, 370-374, 394 КПК України, суд, - УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і на підставі п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання без визначення його виду і розміру та застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру - передати під нагляд бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 1 (один) рік.

Речовий доказ за постановою слідчого від 24.12. 2022 року - обліковий запис https://instagram.com/deld_shope, онлайн-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у соціальній мережі «Instagram» під назвою - знищити;

Речовий доказ за постановою слідчого від 03.11. 2022 року - банківську карту емітента АТ ПриватБанк, банківську карту емітента АТ УніверсалБанк, мобільний телефон (термінал) моделі Jphone 12 ProMax з сім картою оператора Київстар, передані під розписку законному представнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 - повернути за належністю (а.с. кпр. 60, 87)

Речовий доказ за постановою слідчого від 27.12. 2022 року ДВД - диск із записами зняття грошових коштів в терміналі АТ ПриватБанк - залишити в матеріалах кримінального провадження (а.с. кпр 84)

Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці та підлягає врученню прокурору, обвинуваченій, захиснику та направленню, не пізніше наступного дня після його проголошення потерпілій, як учаснику кримінального судового провадження.

Суддя ОСОБА_1