Справа № 752/6634/18
Провадження по справі № 1-кп/752/265/22
В И Р О К

іменем України

"15" грудня 2022 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, данні про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010004 від 24.10.2017, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тишківська Слобода, Гайсинського району, Вінницької області, громадянина України, не працюючого, (РНОКПП НОМЕР_1 ), не одруженого, такого що не має на утриманні малолітніх дітей та/або інших осіб, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7

встановив:

16.10.2017 о 7 год 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні автомобіля, який знаходився на вул. Метрологічній, 2 у м. Києві, вступив у словесний конфлікт з раніше знайомими ОСОБА_6 під час якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно з метою завдання тілесного ушкодження невизначеного ступеню тяжкості, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої скроневої ділянки голови ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого ока: синців обох повік лівого ока; субкон`юнктивального розриву склери з випадінням внутрішніх оболонок лівого ока (з тотальним гемофтальмом, афакією, дефектом-колобомою райдужки, відшаруванням сітківки у вигляді офтальмогіпертензії, авітрії рефракційної амбліопії дуже високого ступеню лівого ока) незворотні органічні зміни, зі значним зниженням гостроти зору лівого ока (до 0,01), що спричинило втрату функції лівого ока, та є тяжким тілесним ушкодженням.

Таким чином, суд визнає винуватими ОСОБА_4 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, що спричинило втрату функції будь-якого органу, та визнає його винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав показання та зазначив, що у 2017 працював разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та був їх начальником. Такий факт не подобався ОСОБА_9 . Вони з ОСОБА_8 почали погрожувати йому, зокрема ОСОБА_8 казав, що «приїдуть бити його». У день подій, він прямував на роботу та сів у автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_8 . Поруч зі ним сидів ОСОБА_9 . Він сів правіше він ОСОБА_9 . Під час поїздки між тим та ОСОБА_9 розпочався словесний конфлікт. Коли ОСОБА_8 зупинив автомобіль та вийшов з нього, ОСОБА_9 почав погрожувати завдати шкоду його матері, кажучи, що знає місце її проживання, тим самим спровокував його. Не витримавши, він вдарив його один раз кулаком правої руки у ліву частину голови поруч з вухом. Зазначає, що все відбулося швидко, наніс такий удар механічно, але не мав наміру спричиняти тілесні ушкодження з такими наслідками. Після удару у потерпілого була кров на обличчі. Коли ОСОБА_8 повернувся, викликав швидку. Він сходив за водою для ОСОБА_9 . Шкодує, що так сталося. Після подій його донька приходила до ОСОБА_9 у лікарню, але потерпілий не пред`являв вимоги про відшкодування шкоди. Позивні вимоги визнає в частині відшкодування витрат на лікування в розмірі 10 тис. грн. В іншій частині вважає позов необґрунтованим.

У доведення пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, за клопотанням сторони обвинувачення був допитаний потерпілий, досліджені письмові документи. Допит свідка ОСОБА_10 не відбувся з тих причин, що прокурор не зміг забезпечити явку зазначеної особи у судове засідання у визначений судом відповідно до вимог ч.2 ст. 114 КК України граничний строк, зокрема ухвала суду про його привід не виконана, тому дослідження доказів в частині допиту зазначено свідка судом було припинено. Від допиту свідка ОСОБА_11 прокурор відмовилася.

Так потерпілий ОСОБА_6 суду надав показання, в яких зазначив, що конфлікту між ним та ОСОБА_12 у автомобілі фактично не було. Він лише намагався з`ясувати, що ОСОБА_12 казав з приводу ОСОБА_8 . Коли останній вийшов з автомобіля, ОСОБА_12 одразу його вдарив у бік лівої скроні та удар прийшовся у ліву частину ока. Від удару він відчув сильний біль, пішла кров, оскільки його ліве око тріснуло. У лікарні йому наклали 15 швів. Враховуючи, що за довго до подій, він втратив праве око, то після удару ОСОБА_12 став незрячим. Підтримав позовні вимоги про відшкодування витрат, що він поніс на лікування в розмірі 22905,13грн., зокрема коли проходив лікування у Олександрійській лікарні та Київській обласній лікарні. В рахунок моральної шкоди пред`явив суму 1 млн. грн.

Судом також досліджено письмові документи сторони обвинувачення, а саме :

- рапорт оперативного чергового Голосіївського УП від 23.10.2017 з даних якого убачається, що 23.10.2017 о 12 год. 55 хв. на лінію 102 надійшло повідомлення від лікаря ОСОБА_11 проте, що 16.10.2017 ОСОБА_6 поступив до центру травми ока Олександрійської лікарні. Зі слів потерпілого був побитий знайомим під час слідування на роботу. Встановлений діагноз: контузія 4 ступеню лівого ока, розрив з випадінням внутрішніх оболонок лівого очного яблука;

- протокол прийняття заяви про вчинення правопорушення, згідно якого 23.10.2017 старшим оперуповноваженим Голосіївського УП прийнята усна заява від ОСОБА_6 про те, що 16.10.2017 о 7 год. 30 хв. за адресою Метрологічна, 2 у м. Києві знайомий на ім`я ОСОБА_13 завдав тілесне ушкодження, чим спричинив фізичний біль;

- карта виїзду швидкої допомоги №454, згідно якої за наслідками виклику на лінію 103 лікар ОСОБА_11 16.10.2017 о 7 год. 15 хв. прибула за адресою Метрологічна, 2 де оглянула ОСОБА_6 , який скаржився на біль в лівому оці, відсутності зору даним оком. Нею був зафіксований крововилив у слизисту лівого ока, втрата зору, набряк. Відбулася госпіталізація потерпілого;

- клопотання слідчого від 02.11.2017 про тимчасовий доступ до медичної документації на ОСОБА_6 з приводу його лікування у Олександрійській клінічній лікарні з 16.10.2017;

- ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.10.2017, згідно якої клопотання слідчого задоволено;

- протокол тимчасового доступу до медичної документації карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 , яка знаходилася у Олександрійській клінічній лікарні щодо лікування;

- висновок експерта № 1638/е відповідно до якого, експерт Київського МКБ СМЕ ОСОБА_14 на підставі постанови від 10.11.2017 на наслідками дослідження медичної документації, на ім`я ОСОБА_6 , даних судово-медичного та консультативного огляду, зазначив, що на час первинного звернення по медичну допомогу, яке мало місце 16.10.2017 о 7 год. 35 хв., у ОСОБА_6 було виявлено закриту травму лівого ока: синців обох повік лівого ока; субкон`юнктивального розриву склери з випадінням внутрішніх оболонок лівого ока (з тотальним гемофтальмом, афакією, дефектом-колобомою райдужки, відшаруванням сітківки у вигляді офтальмогіпертензії, авітрії рефракційної амбліопії дуже високого ступеню лівого ока) незворотні органічні зміни, зі значним зниженням гостроти зору лівого ока (до 0,01). Експерт зазначив, що характер та відома морфологія виявленого тілесного ушкодження дають підстави вважати, що тілесне ушкодження утворилося від однократної дії тупого твердого предмету 16.10.2017. Щодо критерію ушкодження тілесного ушкодження, експерт у висновку зазначив, що вказане тілесне ушкодження обумовило втрату функції лівого ока, тому воно віднесено до тяжкого тілесного ушкодження. Також зазначено, що у 2006 у ОСОБА_6 мав встановлений діагноз анофтальм правого ока;

- протоколом від 24.03.2018, згідно якого слідчий ОСОБА_15 провела слідчий експеримент із ОСОБА_4 за наслідками якого встановлено механізм нанесення тілесного ушкодження потерпілому: удар кулаком правої руки у ліву скореневу ділянку голови з положення сидячи. ОСОБА_4 відтворив (продемонстрував) такий удар на статисті.

Зазначені докази суд визнає належним та допустимим та такими, що у сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченого в умисному тілесному ушкодженні, що спричинило втрату функції лівого оку, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні. Такий критерій ушкодження, як небезпечне для життя в момент заподіяння, про який зазначено у обвинувальному акті, суд вважає помилковим та таким, що підлягає заміні на зазначений вище.

Щодо показань обвинуваченого, про те, що він не мав наміру спричинити потерпілому такі серйозні та тяжкі тілесні ушкодження та здійснив удар після того, як його спровокував ОСОБА_6 , суд приходить до наступного.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 завдав один кулаком правої руки в область голови потерпілого, спричинивши таку травму, яка призвела до втрати функцій лівого ока. Такі його дії були активними, та їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило втрату функцій лівого ока, існував прямий причинний зв`язок.

Суд з урахуванням показань потерпілого та обвинуваченого, враховуючи висновки, які викладені експертом, приходить до висновку, що ОСОБА_4 умисно завдав удар в життєво важливий орган, яким є голова, при цьому не бажав настання суспільно-небезпечних наслідків, але свідомо припускав їх настання (тобто його умисел був непрямим). Зокрема можливість контролювати силу удару та/або обрати інше місце нанесення удару. Його дії після завдання тілесного ушкодження - надання води, також не спростовують наявність непрямого умислу, оскільки наслідки у вигляді розриву склери з випадінням внутрішніх оболонок лівого ока, настали одразу після завдання удару.

За наслідками досліджених показань обвинуваченого та потерпілого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 під час нанесення удару потерпілому діяв протиправно, оскільки обставин, які б виключати протиправність його діяння, зокрема стан необхідної оборони тощо, судом не встановлено. Словесний конфлікт не може вважатися такою обставиною.

Оскільки умисел ОСОБА_4 фактично був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого, то відповідальність він повинен понести за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.

При обранні покарання ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином; дані про його особу, згідно яких обвинувачений не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Вищезазначене у сукупності із тяжкими наслідками, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який винуватість фактично не визнав, не вжив жодних заходів, спрямованих на добровільне відшкодування шкоди потерпілому, дає суду підстави для визначення строку покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, зокрема, у виді позбавлення волі. Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання і попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_4 . Суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, враховуючи його ставлення до вчиненого та пасивну поведінку щодо потерпілого, невжиття жодних заходів, спрямованих на примирення, відшкодування шкоди, надання іншої допомоги того.

Витрати на проведення експертиз відповідно до вимог ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

З клопотаннями про обрання запобіжного заходу прокурор не звертався.

Щодо цивільного позову ОСОБА_6 суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так ОСОБА_6 на наслідками неправомірних дій обвинуваченому отримав травму з приводу якої проходив лікування у Олександрійській лікарні, тому він має право на відшкодування витрат, понесених на лікування відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 22, ч.1 ст. 1166, 1177 ЦК України. Такими витратами, що документально підтверджені, суд визнає суми, що зазначені у фіскальних чеках та квитанціях, які були додані до позовної заяви, а саме на придбання ліків за призначенням та надання інших медичних послуг (операції) зокрема: 87,66грн., 89,84грн., 12,99грн., 66,80грн., 1068,38грн., 41,99грн., 376,96грн., 619,35грн., 699,20грн., 5000грн та 16000грн., всього на суму 24063,17 грн. Між тим, з обвинуваченого підлягає стягненню сума 22905,13грн., яка зазначена у позовній заяві (а.с. 49-52)

Відповідно до вимог ст. 23, 1168 ЦК України позовні вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 100 тис. грн. Таку суму відшкодування суд визначив враховуючи характер правопорушення та ступень вини ОСОБА_4 . Вищезазначений розмір моральної шкоди, суд визначає з урахуванням моральних страждань, до яких призвела травма та її наслідки, а саме те, що ОСОБА_6 став незрячою людиною, оскільки до подій даного злочину втратив праве око. Зазначене змінило уклад його життя, зокрема призвело до необхідність постійної сторонньої допомоги у побуті. Зазначений розмір моральної шкоди суд вважає таким, що відповідає вимогам розумності і справедливості.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 22, ст. 23, ст. 1168, ч.1 ст. 1166, 1177 ЦК України, ст. 370, 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання після набрання вирком законної сили.

Позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування витрат на лікування 22905,13 (Двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ять грн. 13 копійок) та моральної шкоди 100 000 грн. (Сто тисяч гривень).

В задоволені інших вимог ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-медичної експертизи №1638/е від 14.02.2018 в розмірі 2685,90 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його оголошення, обвинуваченим - з дня отримання його копії.

Відповідно до частин 3 і 6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення із журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень, а також отримання копії вироку, із її врученням обвинуваченому негайно після оголошення.

Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_16