Провадження № 1-кп/201/928/2022

ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження №0001659, внесене до ЄРДР 20.11.2022 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні мається дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

19.11.2022 року працівник правоохоронного органу, інспектор управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_5 (ДНП №023720, спеціальний жетон №0151707), працівник правоохоронного органу, інспектор управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 (ДНП №027941, спеціальний жетон №0007224) та працівник правоохоронного органу, поліцейський управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовий поліції ОСОБА_7 (ДНП №022995, спеціальний жетон №0177595) після проведення інструктажу керівництвом Департаменту патрульної поліції в Дніпропетровській області, отримали табельну вогнепальну зброю, спеціальні засоби, згідно погодженого графіку чергувань заступили на добове чергування екіпажу Легіон 311. Таким чином, ОСОБА_5 перебували під час виконання службових обов`язків та у відповідності до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2015, № 40-41, ст. 379) виконував покладені на поліцію завдання, щодо забезпечення громадської безпеки та порядку на території Соборного району міста Дніпра.

Під час виконання службових обов`язків, 19.11.2022 близько 21 год. 41 хв., ОСОБА_5 від оперативного чергового отримав на службовий планшет повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , мешканці ведуть себе зухвало, порушують тишу, вживають алкогольну напої та здійснюють хуліганські дії.

У подальшому, виконуючи свої службові обов`язки та відреагувавши на отримане повідомлення, з метою виконання вимог п.3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», щодо вжиття всіх можливих заходів для надання допомоги особі, яка опинилась в ситуації, небезпечній для його життя та здоров`я, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибули на місце вчинення правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 , де виконуючи вимоги ч.3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» назвали свої прізвища, посади, спеціальні звання та розпочали словесну бесіду із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо припинення протиправних дій відносно заявника.

Натомість, ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та порушував громадський порядок, голосно висловлюючи нецензурні лайки, не бажаючи виконувати законні вимоги працівників поліції та продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, вирішив вчинити опір працівнику правоохоронного органу, після чого його було доставлено до Відділення поліції №5 Дніпровського районного управляння поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко,7 для складання протоколу за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 183, 178 КУпАП України.

У подальшому, ОСОБА_3 , 19.11.2022 приблизно о 23 годині 35 хвилин, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень під час виконання останнім службових обов`язків, діючи умисно, незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи достовірно обізнаним, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, під час виконання своїх службових обов`язків, перебуваючи у приміщенні кімнаті прийому громадян Відділенні поліції №5 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, наніс один удар лівою ногою в обличчя в районі лівого ока ОСОБА_5 , внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ледве помітного внутрішньо-шкіряного крововиливу в проекції гайморової пазухи ліворуч, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

2.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

3.Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив вчинення кримінального провадження ОСОБА_3 при викладених вище обставинах та повідомив, що ОСОБА_3 вибачився перед ним і претензій до нього потерпілий не має. Просив призначити покарання на розсуд суду.

4. Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений і потерпілий не заперечили.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

5.Висновок суду про винуватість

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, вірно.

5. Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Під час вчинення кримінального правопорушення за даним кримінальним провадженням обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання суд враховує вимоги ст.ст.65-67 КК України та роз`яснення, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), а саме: ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 9.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Крім того, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Виходячи з положень ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, віднесено до категорії нетяжкого злочину.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, визнання вини, соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси, вік, вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального правопорушення, визнання вини, щире каяття, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на певний строк та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам його вчинення, обставинам, що пом`якшують покарання, даним про особу обвинуваченого.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

6.Вирішення цивільного позову

Цивільний позов не пред`явлений.

7.Вирішення питання про долю речових доказів

Судом вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду.

8.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Судом встановлено, що ОСОБА_3 затримано 19.11.2022 і ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2022 до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.01.2023, із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 49 620,00 грн з покладанням, у разі внесення застави, певних обов`язків.

Листом ТУ ДСА в Дніпропетровській області від 29.11.2022 № 2575/22 управління підтвердило надходження на депозитний рахунок коштів, отриманих 28.11.2022 у якості застави за ОСОБА_3 в розмірі 49 620,00 грн.

29.11.2022 ОСОБА_3 звільнений під заставу у розмірі 49 620,00 грн, що підтверджується довідкою про звільнення ДНП № 13385 від 29.11.2022.

Тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній - заставу. Після набрання вироком законної сили - повернути її заставодавцю.

На підставі ч. 1 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк тримання під вартою з 19.11.2022 року по 29.11.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 369, 371-374, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі ч. 1 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому в строк покарання строк тримання під вартою з 19.11.2022 року по 29.11.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній - заставу. Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 49 620,00 грн, що внесена за ОСОБА_3 згідно ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2022, - повернути заставодавцю.

Витрати на проведення судової експертизи відсутні.

Цивільний позов не пред`явлений.

Речовий доказ: CD-R Verbatim залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 91);

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1