СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1265/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві обєднане кримінальне провадження №0001677 від 12.07.2022 та за №0002932 від 19.10.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 08.08.2018 Апеляційним судом міста Києва, до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільненого ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.08.2021 умовно достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців і 10 днів.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, будучи умовно-достроково звільненим з місць позбавлення волі з невідбутим строком 1 рік 7 місяців 10 днів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 06.07.2022 приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 проходив вздовж будинку АДРЕСА_2 , де побачив потерпілого ОСОБА_5 , який спав на лавочці та біля якого знаходився телефон марки «Samsung Galaxy Note 10 Lite», та велосипед марки «Ardis Zeus 29» чорно-помаранчевого кольору. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, та вони є непомітними для потерпілого, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, взяв мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Note 10 Lite», сріблястого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 8460 грн., в якому знаходилися сім-картки мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , який поклад до кишені своєї куртки та велосипед марки «Ardis Zeus 29» чорно- помаранчевого кольору, вартістю 11161 грн. 76 коп., тим самим заволодів останніми.

Після чого, ОСОБА_3 направився у невідомому напрямку, розпорядившись майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 19621 грн. 76 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 , здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , 13.09.2022 приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, 6-А, повторно, шляхом обману заволодів чужим майном, належним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму 5132 грн 60 коп.

Так, ОСОБА_3 , використовуючи довірливі відносини, засновані на попередньому знайомстві з ОСОБА_7 , під приводом необхідності здійснення дзвінка, попрохав у ОСОБА_7 мобільний телефон марки Redmi9C NFC Midnight Gray 64 GB, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з сім-карткою мобільного оператора "Київстар" абонентський номер НОМЕР_6 , який пообіцяв повернути. ОСОБА_7 , не усвідомлюючи злочинного умислу ОСОБА_3 , погодився та добровільно передав належний йому вищевказаний мобільний телефон.

Реалізовуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, повторно, шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_3 заволодів мобільним телефоном марки Redmi9C NFC Midnight Gray 64 GB, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з сім-карткою мобільного оператора «Київстар" абонентський номер НОМЕР_6 загальною вартістю 5132 грн 60 коп. та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_3 , заволодів чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненених злочинах визнав повністю, пояснив, що дійсно 06.07.2022 приблизно о 17:30-18:00 повертаючись додому та проходячи повз будинок АДРЕСА_2 побачив на лавочці чоловіка, що спав. Поруч із цією лавочкою стояв велосипед чорно-помаранчевого кольору, а на лавці біля чоловіка лежав телефон «Samsung». Скориставшись тим, що чоловік спить, він узяв телефон та велосипед та із місця крадіжки зник. В подальшому телефон заклав у ломбард, вартість викраденого не оспорює.

Також підтвердив, що 13.09.2022 приблизно о 16 годині 30 хвилин, по вул. Тулузи, 6-А, в м. Києві, разом із своїм знайомим вживав алкогольні напої. Попросив у свого знайомого ОСОБА_7 телефон аби позвонити, з вказаним телефоном зайшов за ріг будинку, а потім відніс його до майстерні і здав на запчастини.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися. Потерпілий ОСОБА_7 подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Потерпілий ОСОБА_8 про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його молодий вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі.

Згідно із ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду міста Києва від 08.08.2018.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надійшло.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити покарання.

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підстав ст. 71 КК України частково приєднати до покарання за цим вироком невідбуту чатину покарання за вироком Апеляційного суду міста Києва від 8 серпня 2018 року і остаточно до відбуття ОСОБА_3 призначити покарання у виді 5 /п`яти / років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з момету фактичного затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази:

- велосипед Ардіс Зевс чорно-помаранчевого кольору переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити у його власності;

-мобільний телефон «Xiaomi Мі5», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишити у його власності;

-закладну квитанцію з ламбарду, СD-R диск з відеозаписами, з ламбарду по вул. Зодчих у м.Києві, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити на зберіганні у матеріалах даного кримінального провадження;

Мобільний телефон марки Redmi9C NFC Midnight Gray 64 GB, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити у його власності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт майна, у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 170 (сто сімдесят) грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, надіслати потерпілим.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_10 ОСОБА_11