Категорія:продовження строку тримання під вартою. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000003 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської областізнаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003, про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.15 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 2 місяці. Клопотання мотивовано тим, що на даний час провадження по суті не розглянуто, ризики, визначені ст.177 КПК України продовжують існувати, хоча строк дії попередніх ухвал і закінчується 04.03.2023, однак судовий розгляд відкладається та буде продовжено поза даним строком.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 року задоволено клопотання прокурора, застосований обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на 60 днів, до 13 квітня 2023 року включно.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу суду в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконно. Посилається на те, що прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних в цьому кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказує на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, який зобов`язався дотримуватись належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього обов`язків. Просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Вимоги ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.15 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, ОСОБА_7 обвинувачуються, у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно положень ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, вказують на продовження існування раніше визначених ризиків.

На даний час в рамках кримінального провадження триває судовий розгляд.

Тому, на переконання апеляційного суду, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.

Апеляційний суд вважає, що продовжуючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.

Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 ,який може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі із конфіскацією майна, чим підтверджено наявність ризику, передбаченого ч.1 п.1 ст.177 КПК України, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, а тому може вчиняти і інші кримінальні правопорушення, чим підтверджується наявність ризику, передбаченого ч.1 п.5 ст.177 КПК України, а також відсутності даних про неможливість його перебування в умовах СІЗО (відповідна медична документація апеляційному суду не надавалась), обставин вчинення злочину, у вчиненні якого він обґрунтовано обвинувачується, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на переконання суду апеляційної інстанції, зможе дієво забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: