УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1044/22

Провадження № 1-кп/568/82/22

01 лютого 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

законний представник ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000066 (від 10.07.22 р.) щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Крайникова, Хустського району, Закарпатської обл., жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одружений, не працюючий, на утриманні неповнолітніх та осіб непрацездатного віку немає, раніше судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2022 р. о 05:15 год. ОСОБА_4 перебуваючи на залізничному вокзалі в АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, викрав належний ОСОБА_7 велосипед марки "Calvin", вартістю 4000 грн. Внаслідок чого заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються, як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 08.08.2022 р. о 01 год. ОСОБА_4 перебуваючи на території господарства за адресою: АДРЕСА_3 , з метою власного збагачення, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, викрав належний ОСОБА_8 велосипед марки "Мінськ", вартістю 1000 грн. Внаслідок чого заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються, як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

09.08.2022 р. приблизно 18:30 год. ОСОБА_4 прийшов до житлового будинку ОСОБА_9 ( АДРЕСА_4 ), де остання перебувала із ОСОБА_10 та перебуваючи в одній кімнаті будинку, шляхом вільного доступу до чужого майна, відкрито, в присутності власника майна та ОСОБА_10 , в умовах воєнного стану, викрав мобільний телефон марки "Huawei" модель "MRD-LХ1", належний ОСОБА_9 , вартістю 1116,67 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 факт вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України визнав, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Проте, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України не визнав, заперечив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що точної дати не пам`ятає, він прийшов до будинку ОСОБА_9 , в якому знаходились ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Під час сварки з присутніми, він відкрито, в присутності власника будинку та двох чоловіків, взяв зі столу два мобільні телефони, які належали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , телефон марки "Huawei", який належав ОСОБА_9 він не брав. Взявши зі столу телефони, він залишив будинок ОСОБА_9 . Зазначив, що два телефони він повернув власникам в той же день. Через декілька днів, коли ОСОБА_9 не було вдома, він повернувся до її будинку за своїми речами. Коли складав речі, знайшов під диваном телефон марки "Huawei", який належав ОСОБА_9 та забрав його собі.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 09.08.2022 р. вона з ОСОБА_10 знаходились в будинку за місцем її проживання ( АДРЕСА_4 ), інших осіб в будинку не було. До них прийшов обвинувачений ОСОБА_4 , з яким вони розпивали алкогольні напої. Обставини вчинення злочину поянити не змогла.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 09.08.2022 р. він допомагав ОСОБА_9 по господарству в її будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Коли прийшов ОСОБА_4 , виникла сварка, під час якої обвинувачений в його присутності та в присутності власника будинку, взяв зі столу два мобільні телефони та залишив місце події. Свідок пояснив, що один з телефонів належав йому, а інший - йому не відомо. Вподальшому, він пійшов за ОСОБА_4 та обвинувачений повернув йому вкрадений телефон. Повернувшись до будинку ОСОБА_9 , йому стало відомо, що телефон ОСОБА_9 зник.

Захисник та законний представник ОСОБА_4 клопотання підтримали та вказали, що наявні підстави для застосування амбулатоного лікування.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши докази наявні в матеріалах кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_13 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке мало місце 10.07.2022 р. підтверджується письмовими доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_4 від 10.07.2022 р., якою підтверджено, що він віддає працівникам поліції велосипед, який взяв на залізничному вокзалі в м. Радивилів;

- протоколом огляду місця події від 10.07.2022 року, яким фіксовано загальну обстановку на місці вчинення суспільно-небезпечного діяння, виявлено та вилучено речові докази - велосипед із рамою відкритого типу, червоного кольору;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.07.2022 р.;

- висновком експерта №СЕ-19/118-22/6518-ТВ від 15.07.2022 р., яким визначена ринкова вартість велосипеда червого кольору марки "Calvin";

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.07.2022 р.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 18.07.2022 р.

Враховуючи сукупність наведених обставин даного кримінального провадження, надані стороною обвинувачення докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Згідно довідки КНП «Радивилівська центральна міська лікарня» Радивилівської міської ради №416 від 15.07.2022 року ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра з 03.11.2016 р. Діагноз F 31.5.

З довідки КНП "Радивилівська ЦМЛ" від 24.10.2022 р. вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на обліку та проходить лікування у лікаря психіатра.

Із висновку судово-психіатричного експерта №147/22 від 02.08.2022 року вбачається, що на час проведення експертизи, ОСОБА_4 страждає психічною хворобою, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, а саме: біполярний афективний розлад, поточний маніакальний епізод без психотичних симптомів (F31.1 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 пергляду). В момент скоєння інкримінованого йому правопорушення в тимчасовому хворобливому стані не перебував. Потребує застосуванню примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатриної лікарні із звичайним наглядом до виходу з хворобливого стану.

Таким чином, під час судового розгляду встановлена неосудність ОСОБА_13 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і в теперішній час.

Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, яке мало місце 08.08.2022 р., що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, на підставі досліджених судом доказів, а саме:

- протоколу огляду місця події від 12.08.2022 р., та фототаблиці до нього, яким фіксовано загальну обстановку на місці вчинення суспільно-небезпечного діяння;

- заяви ОСОБА_4 від 08.05.2022 р., якою підтверджено, що він віддає працівникам поліції велосипед марки "Мінськ";

- протоколу огляду від 08.08.2022 р., яким зафіксовано виявлення та вилучення речового доказу - велосипед марки "Мінськ";

- протоколу допиту потерпілого ОСОБА_15 від 11.08.2022 р.;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 12.08.2022 р.;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 12.08.2022 р. та фототаблицею до нього, яким зафіксовано відтворення дій та обставин події кримінального правопорушення;

- висновку експерта № СЕ-19/118-22/7593-Тв від 18.02.2022 р., яким визначена ринкова вартість велосипеда марки "Мінськ".

Враховуючи сукупність наведених обставин даного кримінального провадження, надані стороною обвинувачення докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Згідно довідок КНП «Радивилівська центральна міська лікарня» Радивилівської міської ради № 489 від 12.08.2022 р. ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра з 03.11.2016 р. Діагноз F 31.5.

Із висновку судово-психіатричного експерта №4/22 від 25.08.2022 року вбачається, ОСОБА_4 в момент вчинення (08.08.2022 р.) страждав на спихічне захворювання, внаслідок якого він не міг у той період усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_4 страждає на біполярний афективний розлад, поточний маніакальний епізод (F31.1 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 пергляду), що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосуванню примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатриної лікарні із звичайним наглядом.

Таким чином, під час судового розгляду встановлена неосудність ОСОБА_13 на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.4 ст.185 КК України і в теперішній час.

Дослідивши докази наявні в матеріалах кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_13 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, підтверджується письмовими доказами, а саме:

- заявою потерпілої ОСОБА_9 щодо притягнення до відповідальності особи, яка 09.08.2022 р. шляхом вільного доступу вчинила крадіжку мобільний телефон марки "Huawei";

- заявою ОСОБА_4 від 02.09.2022 р., якою підтверджено, що він віддає працівникам мобільний телефон марки "Huawei";

- протоколом огляду від 02.09.2022 р. та фототаблицею, яким зафіксовано огляд мобільного телефону марки "Huawei";

- висновком експерта №СЕ-19/118-22/8611-ТВ від 09.09.2022 р., яким визначена ринкова вартість мобільного телефона марки "Huawei";

- протоколом огляду предметів від 12.09.2022 р.;

- протоколом огляду місця події від 16.09.2022 р., та фототаблицею до нього, яким фіксовано загальну обстановку на місці вчинення суспільно-небезпечного діяння;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 16.09.2022 р.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 02.09.2022 р.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.09.2022 р.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.09.2022 р.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2022 р.

Враховуючи сукупність наведених обставин даного кримінального провадження, надані стороною обвинувачення докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Згідно довідки КНП «Радивилівська центральна міська лікарня» Радивилівської міської ради №580 від 14.09.2022 року ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра з 03.11.2016 р. Діагноз F 31.5.

Із висновку судово-психіатричного експерта №24/22 від 27.09.2022 року вбачається, ОСОБА_4 в момент вчинення інкримінованого йому діяння страждав на спихічне захворювання, внаслідок якого він не міг у той період усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_4 страждає на біполярний афективний розлад, поточний маніакальний епізод (F31.1 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 пергляду), що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосуванню примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатриної лікарні із звичайним наглядом.

Таким чином, під час судового розгляду встановлена неосудність ОСОБА_13 на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.4 ст.186 КК України і в теперішній час.

Відповідно до приписів частини першої статті 18, частин першої, другої статті 19 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа. Осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки; до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Частиною 3 статті 19 КК України передбачено, що не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

За визначенням статті 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд, зокрема, може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом (пункт 2 частини першої статті 94 КК України).

Згідно з частиною третьою статті 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи, що мало місце суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь та на даний час не здатен усвідомлювати свої дії і керувати ними, за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечних діянь він потребує застосування примусових заходів медичного характеру. А тому, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь, суд дійшов до висновку, що слід застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Питання щодо речових доказів суд вирішує за вимогами статті 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати стягуються лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру нормами чинного КПК України не передбачено., а тому витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.512, 513 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000066 (від 10.07.22 р.) щодо ОСОБА_4 - задоволити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази: велосипед червоного кольору, з рамою відкритого типу, іноземного виробництва - залишити власнику;

- велосипед з рамою відкритого типу марки "Мінськ" - залишити власнику;

- мобільний телефон марки "Huawei", модель MRD-LХ 1 - залишити власнику.

Судові витрати за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1