Провадження № 274/1132/19
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/137/23

І м е н е м У к р а ї н и

20.03.2023 року. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі

секретарів судового засідання . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/1132/19 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працював неофіційно, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого відповідно до обвинувального акта в АДРЕСА_2 (в ході судового розгляду було клопотання при визначення адреси проживання: АДРЕСА_3 ), раніше судимого: 1) 13.04.95 Октябрським районним судом м. Полтави за ст.ст. 141 ч. 2, 46-1 КК України 1960 року на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 2) 19.11.96 Київським районним судом м. Полтави за ст.ст. 17, 140 ч. 3, 145 ч. 1, 42, 43 КК України 1960 року на 3 роки 6 місяців позбавлення волі 3) 01.10.98 Октябрським районним судом м. Полтави за ст.ст. 140 ч. 3, 145 ч. 1, 42, 43 КК України 1960 року на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 4) 07.05.04 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі, звільненого 22.05.17 після відбуття покарання,

за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з повною вищою фізкультурною освітою, неодруженого, працював тренером-викладачем у ДЮСШ м. Бердичева, був зареєстрованим в АДРЕСА_4 , проживав в АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України (за клопотанням про реабілітацію),

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , працює неофіційно, проживаючого в АДРЕСА_6 , раніше судимого: 1) 24.12.03 Дрогобицьким районним судом Львівської області за ст.ст. 185 ч. 3, 69, 185 ч. 4, 69, 185 ч. 5, 69, 189 ч. 2, 69, 70 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі; 2) 04.02.13 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ст.ст. 190 ч. 2, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 3) 26.06.14 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ст.ст. 121 ч. 1, 125 ч. 2, 70, 71 КК України на 6 років позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 189 КК України,

за участі

прокурорів . . ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

потерпілої . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_14

захисників . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_15 , ОСОБА_16

особи, яка клопоче про реабілітацію . ОСОБА_17

обвинувачених . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в :

У достовірно невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 23 листопада 2018 року у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник спільний злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення шляхом вимагання грошових коштів. В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спільно дійшли згоди щодо особи потерпілої, а саме визначивши ОСОБА_14 , як особу до якої буде направлена вимога про передачу грошових коштів, поєднана із застосуванням погроз та насильства відносно неї та членів її родини.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, діючи відповідно до раніше досягнутої домовленості та розподілу ролей, 30 листопада 2018 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, разом з ОСОБА_8 прибули до приміщення готелю, що за адресою: АДРЕСА_7 , де перебувала ОСОБА_14 . В ході розмови ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном, в рішучій формі висловили протиправну вимогу, направлену до ОСОБА_14 , про передачу грошових коштів в розмірі 1000 доларів США, повідомивши, що вона заборгувала вказані грошові кошти перед ОСОБА_18 , хоча будь-яких цивільно-правових зобов`язань у ОСОБА_14 перед ОСОБА_18 на момент висловлення вимоги не існувало. Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було висловлено погрозу застосування насильства відносно неї у разі невиконання злочинної вимоги. У подальшому ОСОБА_14 відмовила ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в наданні грошових коштів, пояснивши, що будь-яких зобов`язань перед ними особисто та ОСОБА_18 вона не має. З метою надання висловленим погрозам реального характеру, а також примушування ОСОБА_14 до виконання висловленої ними вимоги, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 всупереч волі потерпілої у невстановлений час після 18 години 30 листопада 2018 року, знаходячись за вищезазначеною адресою помістили ОСОБА_14 до салону невстановленого транспортного засобу, на якому прибули, де протиправно утримували та перемістили до м. Бердичева і у такий спосіб незаконно позбавили волі.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, на ділянці автодороги Виступовичі-Бердичів-М.Подільський на 205 км+100 м ОСОБА_8 зупинив керований ним автомобіль, в якому перебувала ОСОБА_14 , вийшов з транспортного засобу, взяв заздалегідь заготовлений металевий предмет циліндричної форми, який перебував у багажному відділенні автомобіля, та, відкривши задні праві дверцята, наніс декілька ударів вказаним предметом в ділянку тулуба ОСОБА_14 з метою примушування до виконання вимог, які були висловлені.

Продовжуючи діяти в межах спільного злочинного умислу, з метою виникнення в потерпілої розуміння про реальність та дійсність погроз висловлених їй та які могли бути здійсненні у разі ігнорування виконання нею повідомленої вимоги ОСОБА_8 та ОСОБА_7 примусово перемістили ОСОБА_14 до підсобного приміщення за адресою: АДРЕСА_8 , де остання утримувалася до 19 год. 00 хв. 01 грудня 2018 року всупереч її волі під наглядом ОСОБА_19 , який не був обізнаний про спільний злочинний умисел, а виконував вказівку ОСОБА_20 , який в разі непідкорення погрожував застосуванням насильства.

У подальшому, подолавши волю до опору зі сторони потерпілої, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи у рамках спільної злочинної змови, у період часу з 01 до 21 грудня 2018 року почали періодично телефонувати на абонентський номер ОСОБА_14 з метою уточнення конкретної дати передання їм грошових коштів, таким чином за допомогою телефонного зв`язку та особисто під час зустрічі незаконно впливати на потерпілу з метою виконання висловлених ними вимог.

У подальшому, не отримавши визначеної раніше грошової суми, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 21 грудня 2018 року приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи навпроти центрального ринку, що по вул. 30-річчя Перемоги в м. Бердичеві, з метою надання висловленим погрозам реального характеру, а також примушування до виконання раніше висловлених вимог, які в подальшому неодноразово повторювалися застосували фізичну силу, нанісши їй почергово неодноразові удари в ділянки тулубу та обличчя, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді забійних саден обличчя, забою грудної клітки, забійних підшкірних гематом обох плечей, забою правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Подолавши у такий спосіб волю до опору зі сторони потерпілої, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , всупереч волі потерпілої ОСОБА_14 повторно незаконно позбавили її волі: протиправно схопили останню та помістили до салону транспортного засобу, на якому вони пересувалися, достовірна марка та модель якого досудовим слідством не встановлена. У подальшому вказані вище чоловіки, незаконно утримуючи ОСОБА_14 в автомобілі, перемістили останню на малолюдну територію, що розміщується по вул. Шкіряників в м. Бердичеві, де останню примусово перемістили із салону автомобіля до його багажного відділення, після чого підвезли до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надали вказівку останній не відлучатися з місця, куди її примусово перемістили, здійснюючи при цьому постійний нагляд за нею, таким чином продовжуючи утримувати ОСОБА_14 протягом трьох годин проти її волі та бажання, у такий спосіб, підтвердивши свої незаконні вимоги щодо необхідності сплати їм грошових коштів, при цьому зменшивши розмір грошових коштів, які необхідно надати в найближчий термін до 12 тис. грн., та реальність висловлених погроз.

Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, маючи намір довести злочин до кінця, 26 грудня 2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 домовилися про зустріч з ОСОБА_14 , де, продовжуючи діяти відповідно до раніше розробленого плану, висловили вимогу про передачу грошових коштів, погрожуючи застосування насильства відносно потерпілої та її матері ОСОБА_21 . ОСОБА_9 , перебуваючи у цей час (26 грудня 2018 року близько 15 год 30 хв.) та місці (у салоні автомобіля «Рено Лагуна» по дорозі від вул. Г. України, 17 до вул. Європейської, 11/1 в м. Бердичеві) разом з обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_14 висловив потерпілій погрозу вбивством, яку у цій обстановці, після попереднього побиття та позбавлення волі, потерпіла сприйняла реально.

З метою доведення злочину до кінця та отримання грошових коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 28 грудня 2018 року приблизно о 14 год. 00 хв. умисно встановили місце знаходження ОСОБА_14 , а саме за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_9 , та в подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 прибули за вказаною адресою, де, помістивши потерпілу ОСОБА_14 до автомобіля, на якому пересувалися, достовірно марка та модель якого не встановлена, повторно наполягли на наданні грошових коштів, про які вказували раніше, при цьому повідомивши, що в разі невиконання вказаної вимоги до неї та її близьких родичів буде застосовано насильство.

Продовжуючи свої злочинні дії, 02 січня 2019 року приблизно о 17 год. 20 хв. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 , маючи умисел на отримання чужого майна шляхом вимагання, призначив зустріч ОСОБА_14 поблизу будинку АДРЕСА_10 . Прибувши на обумовлене місце, ОСОБА_7 , погрожуючи застосуванням фізичної сили, у черговий раз висловив ОСОБА_14 незаконну вимогу щодо передачі їм грошових коштів, яка, в свою чергу усвідомлюючи та сприймаючи пред`явлені погрози як реальні, передала ОСОБА_22 імітаційні грошові кошти в сумі 3000 гривень.

Крім того, у невстановлений досудовим слідством день та час, але не пізніше 02 січня 2019 року ОСОБА_7 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на порушення правового режиму поводження із холодною зброєю, зокрема п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, відповідно до якої визначено, щ,о здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, при невстановлених обставинах, умисно придбав та в подальшому носив при собі без передбаченого законом дозволу кастет, який є різновидом холодної зброї ударно-дробильної дії, який виготовлено саморобним способом. 02 січня 2019 року приблизно о 17 год. 20 хв. вказаний кастет ОСОБА_7 переносив при собі, а саме в правій зовнішній кишені куртки до ділянки місцевості поблизу будинку АДРЕСА_10, без передбаченого законом дозволу до моменту виявлення та вилучення в ході огляду місця події о 17 год. 50 хв. 02 січня 2019 року.

Кримінальна відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнаються винуватими, передбачена ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ст.ст. 189, 146 КК України, заперечив, а ст. 263 КК України - визнав. Від дачі показань обвинувачений відмовився. У судовому засіданні 02.06.20 обвинувачений дав показання в частині, а саме показав, що з 13 до 24 листопада (з контексту - все ж грудня) 2018 року він знаходився не у Бердичеві, а зовсім у іншому місці. Він їздив на поховання бабусі у м. Полтаву. Це можуть підтвердити його рідні. Їздив вдвох з цивільною дружиною ОСОБА_23 . Туди їхали на потязі, він брав квитки на свій паспорт. Поверталися автобусом «Харків-Хмельницький» через Київ, Житомир. 25 числа о 12 годині були в Житомирі. Квитки купувала дружина. Потерпілу ОСОБА_14 знав лише візуально, ніяких неправомірних дій щодо неї не вчиняв. Чи дзвонили йому у цей проміжок часу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не може сказати впевнено, але скоріше за все, що так, оскільки вони з ним дружили, могли узнавати за життя. Після повернення зустрічався з обома іншими обвинуваченими на днях. Свідка ОСОБА_27 також знає, їхні попередні спільні справи цього провадження не стосуються.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів заперечив повністю, від дачі показань відмовився

Під час судового розгляду і обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину заперечив повністю та показав, що обвинувачений ОСОБА_8 був його кумом, з ОСОБА_7 вони товаришують. На час подій у ОСОБА_30 автомобіль був у ремонті і той користувався його автомобілем. Вони хотіли поїхати у місто купити дитяче харчування, він чи цивільна дружина подзвонили ОСОБА_31 . Той під`їхав до них у село Семенівку. Далі втрьох поїхали у ОСОБА_32 . Доїхали до «АТБ», жінка пішла у магазин, а вони з кумом поїхали до «Талої води», ОСОБА_8 мав віддати ключі батькові. Доки чекали батька, зайшли у казино спробувати вдачу. Ще у вікні бачили вусатого дядька, який заглядав у заклад. Потім вийшли, стояли курили і до них підбігла поліція, затримали. Почали проводити свої дії: їхній обшук, обшук автомобіля, їх забрали у поліцію у Житомир. Там він побачив ОСОБА_7 , що його здивувало, він подумав, що затримували лише їх з ОСОБА_34 . Вже тоді йому сказали, що їх підозрюють у вимаганні у ОСОБА_14 . Потерпілу знає візуально по місту, бачив її зі своїм знайомим ОСОБА_27 . Він особисто ніяких коштів у ОСОБА_14 не вимагав, тілесних ушкоджень їй не наносив і цього ніхто не робив у його присутності. Чи здійснювали такі дії інші обвинувачені, не знає. Про поїздку у Житомир нічого не знає, потерпілу не викрадав, не позбавляв волі. Пізніше від кума дізнався, що потерпіла з ОСОБА_27 пограбували ОСОБА_18 . ОСОБА_8 спілкувався з тією і вона поскаржилася, що забрали золотий хрестик, який залишився єдиною пам`яттю від вже померлого сина, а також вкрали айпад. ОСОБА_38 сказав потерпілій і ОСОБА_39 , щоб ті віддали викрадене, їздив забирав речі, бо ті вже були продані. За вимагання грошей кум йому нічого не говорив. У той день говорив по телефону тільки з ОСОБА_8 , з ОСОБА_7 не говорив. Чому у розмові з ним ОСОБА_8 сказав, що заробить «пару рублів», йому невідомо. За похід потерпілої з обвинуваченим до банку йому нічого не відомо, він з ними туди не їздив. Про спричинення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень 21.12.18 йому також нічого не відомо. Чи приїжджав він того числа до ОСОБА_18 , не пам`ятає. На зустрічі 26.12.18 потерпілої з обвинуваченими він присутнім не був. У грудні з ОСОБА_7 він спілкувався, але у яких числах не скаже. Про зустріч 02.01.19 потерпілої з ОСОБА_7 не знав. На час затримання у нього був один телефон з сім-картою «Київстар», його вилучили при затриманні. У ОСОБА_8 також вилучили телефон, ОСОБА_38 користувався двома сім-картками «Київстар».

Допитана у 2021 році за клопотанням захисту свідок ОСОБА_42 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 її дядько, інших учасників вона не знає. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла бабуся, похорон був 14.12.18. ОСОБА_7 був присутнім, приїхав з ОСОБА_44 зі своєю співмешканкою ОСОБА_45 . Як приїхали, не знає. Коли вона прийшла на кладовище на 12 годину, вони вже були. З 14 до 24 ОСОБА_7 був у Полтаві, жив у її матері по АДРЕСА_11 . Зустрічалася вона з обвинуваченим 20 числа на обіді, було Дев`ять днів. 21.12.18 вона обвинуваченого не бачила, але знає, що той їздив не кладовище. Потім ще вона з чоловіком приїжджали на вечерю перед від`їздом 23 числа. Обвинувачений з жінкою хотіли поїхати потягом, але не вдалося взяти квитки і тому вони купили квитки на автобус до Києва , звідки вже добиралися до ОСОБА_44 , уїхали 24-го зранку. Номер, яким вона на той час користувалася сказати не може, вона змінила номер. Про події, що інкримінуються, нічого не знає, ніяких телефонних розмов не чула.

Як показала допитана за клопотанням захисту свідок ОСОБА_47 , зі всіх учасників вона знає лише обвинуваченого ОСОБА_7 , той є дядьком її чоловіка. У обвинуваченого ІНФОРМАЦІЯ_10 померла бабуся і 14.12.18 він зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_45 зранку вже був у Полтаві, добиралися, їй здається, потягом. Всі разом були на кладовищі. Потім 20 числа було Дев`ять днів, 21 грудня разом були на кладовищі. ОСОБА_48 з жінкою хотіли уїжджати 23 числа, але не вдалося купити квитки на потяг і тому вони поїхали 24 на автобусі. 23 числа вони з чоловіком їх проводжали, сиділи за столом, прийшли о 16 годині, до 19-20 сиділи. Весь цей час ОСОБА_48 був у Полтаві. Обвинувачений говорив по телефону, у нього оператор «Київстар». ЇЇ номер НОМЕР_1 . Про події їй нічого невідомо.

Допитана за клопотанням захисту свідок ОСОБА_49 показала, що обвинувачений ОСОБА_9 є її цивільним чоловіком, обвинувачений ОСОБА_8 був її кумом, ОСОБА_7 є приятелем чоловіка, а потерпілу ОСОБА_14 вона до подій не знала. На час подій чоловік не працював, був у неофіційному декреті, заробляв тим, що бив горіхи. У той день, коли його затримали, все було як зазвичай: прокинулися, поснідали, погуляли з дитиною тощо. Десь о 15.30 подзвонив кум ОСОБА_8 , сказав, що приїде. Приїхав приблизно о 16.15 і вони на їхньому автомобілі «Ауді» на польських номерах поїхали у м. Бердичів, у «АТБ». По дорозі розмов про передачу якихось коштів не було. Її вони висадили біля магазину і поїхали до тата ОСОБА_30 . Хвилин через 20 вона набрала чоловіка зі свого номера НОМЕР_2 , але той слухавки не брав. Ще хвилин через 10 їй подзвонила мама ОСОБА_30 і повідомила, що там ситуація з міліцією. Вона на місце події не приїжджала. У той вечір до неї дійсно приїжджали працівники міліції, запитували за документи чоловіка, вона відразу їм сказала, що всі документи чоловіка при ньому, немає, що шукати. Прізвище ОСОБА_50 їй нічого не говорить, чоловік ОСОБА_51 їй не представлявся.

Як пояснила допитана за клопотанням захисту свідок ОСОБА_23 , обвинувачений ОСОБА_7 є її цивільним чоловіком. Обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_27 знає, як друзів чоловіка, потерпілу ОСОБА_14 - не знає. На час подій жила з ОСОБА_7 роки три, про самі події нічого не знає, обвинувачений їй лише розповідав, що у його хрещеної були викрадені речі. ІНФОРМАЦІЯ_10 подзвонила мати ОСОБА_7 , сказала, що померла бабушка. У той же вечір вони у касі у м. Бердичеві купили квитки, на електричці поїхали до Козятина і близько першої ночі потягом, ніби, Львів-Полтава, поїхали до Полтави. Там були приблизно о 09 ранку 14.12.18, похорон був у той же день. У Полтаві були близько 10 днів, а далі повернулися, так як у її дитини був випускний у дитсадку 27 числа. Їхали автобусом, виїхали 24-го, в ніч на 25-те були в Житомирі, а вже потім поїхали у Бердичів. 21.12.18 ОСОБА_7 точно був з нею у Полтаві, не міг покинути місто.

Незважаючи на часткове невизнання вини обвинуваченими, показання свідків захисту, винуватість обвинувачених підтверджується сукупністю інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

-показаннями потерпілої ОСОБА_14 , яка пояснила суду, що влітку 2018 року вона познайомилася з ОСОБА_27 , почали зустрічатися, жити разом. Обвинуваченого ОСОБА_8 знала ще за два-три роки до подій, познайомилися, так як він також перебував на замісній терапії у наркодиспансері, особливих стосунків не підтримували, хоча і обмінялися телефонами. З обвинуваченим ОСОБА_7 познайомилися у жовтні-листопаді 2018 року, той приходив до них у гості, коли вона вже жила з ОСОБА_27 . 15-16-18 листопада 2018 року, близько 20 години, коли вона була на роботі, їй подзвонив ОСОБА_27 , запросив познайомитися з рідною для нього людиною, яку він зазвав другою мамою - ОСОБА_18 . Вона ще сказала, що можливо іншим разом, але ОСОБА_39 наполіг. Вона приїхала на таксі. ОСОБА_27 з ОСОБА_18 вже були у стані сп`яніння, ОСОБА_39 ще бігав за коньяком. Вона алкоголь не вживає, ОСОБА_27 з ОСОБА_18 пили. Коли вже виходили з квартири, ОСОБА_39 сказав ОСОБА_18 , що візьме Айпад , та сказала, що добре. Вони сіли у таксі, від`їхали до перехрестя і ОСОБА_27 сказав таксисту зупинитися. Вийшов з авто, айпад залишався в машині. Не було ОСОБА_39 хвилин 5-7, а далі він вернувся з якимось речами, сказав, що чи то обміняв, чи то взяв у сусіда ОСОБА_18 , вона ще перепитувала, чи не буде проблем. Наступного дня з`ясувалося, що серед тих речей був ще і золотий хрестик, який ОСОБА_27 попросив її здати, так як у нього не було паспорту. Вона знову сказала, що якщо що, то проблеми будуть у нього. Продали цей хрестик «золотнику» на базарі, вага склала більше грама, отримали близько 700 грн. Машинку для стрижки здали у ломбард на її документи. Айпад, коли вона була на роботі, ОСОБА_27 продав одній з клієнток. Наступного дня після першого знайомства з ОСОБА_18 вони з ОСОБА_39 знову їздили до тієї - похмелитися. ОСОБА_27 взяв коньяк. Розмови у цей день про будь-які викрадення, зникнення майна у ОСОБА_18 не було, навпаки була розмова, у якій та казала, що хоче продати якісь непотрібні їй речі, просила ОСОБА_39 продати якісь шини. Через декілька днів, 23 числа, на її номер (НОМЕР_37) подзвонив ОСОБА_8 , запитав, де вона є, вона була у рідних у Житомирі. Запитав адресу, вона спитала, що трапилося, сказав, що вони їдуть до помешкання її матері розпалювати багаття. Як вона зрозуміла, ОСОБА_18 висловила претензії, що вона дала ОСОБА_27 айпад відремонтувати, а не продавати його і ОСОБА_8 сказав, що необхідно зустрітися з ОСОБА_27 . Вона повідомила співмешканця і той сказав, що необхідно переїхати на певний час, з`їхали у гуртожиток поблизу залізничного вокзалу. Близько півночі 24 листопада до кімнати гуртожитку, де вони проживали, постукали. Коли відкрили двері, зайшов ОСОБА_8 , також на коридорі були ОСОБА_7 , ОСОБА_62 і ОСОБА_9 . ОСОБА_8 вдарив її по обличчю, сказав збиратися. Вона одягнулася, вийшла. ОСОБА_27 пояснював ОСОБА_8 за хрестик, підтверджував, що вона тут ні при чому. Після цього вони разом приїхали до ОСОБА_18 , у тієї виникла сварка з ОСОБА_27 , вона казала, що він викрав її речі, а саме планшет, золотий хрестик та 200 доларів США. ОСОБА_8 в цей час тримав у руках пістолет, який перекидав з руки в руку, казав ОСОБА_27 , що потрібно закривати питання, пригрозив і їй, що вона повинна до 26.11.18 знайти та повернути грошові кошти в розмірі 1000 доларів США. На цьому розмова закінчилася, її відвезли до гуртожитку, де вона сказала, що є стара радянська монета, як вона зрозуміла також викрадена, ОСОБА_27 забрали і той повернувся десь за годинку. Після цього вони з 26 листопада зняли кімнату в готелі по АДРЕСА_12 . У неї телефон був вимкненим, ОСОБА_27 періодично телефонував ОСОБА_8 , нагадував за борг, ОСОБА_39 казав, що грошей не має, але вирішить фінансові проблеми і поверне. 30.11.18 ОСОБА_27 вийшов у магазин, а повернувся з поліцією, виявилося, вкрав телефон і його затримали. Вона увімкнула свій телефон, так як ніякої провини за собою не відчувала. У вечірній час цього ж дня, близько 21-22 години, їй зателефонував ОСОБА_8 та запитав, чи довго вони будуть ховатися. Вона повідомила про ОСОБА_27 , назвала адресу, де знаходиться. Приблизно через 2 години ОСОБА_8 приїхав разом з ОСОБА_7 , у машині також був ОСОБА_63 . Обвинувачені сказали, що потрібно їхати у ОСОБА_32 , говорити з людиною, вона так зрозуміла з ОСОБА_18 . Знаючи, що нічого поганого вона не зробила, погодилася. У автомобілі за кермом був ОСОБА_8 , на передньому пасажирському сидінні - ОСОБА_7 , ззаду - вона з ОСОБА_64 . На трасі до ОСОБА_65 зупинив машину, сказав ОСОБА_66 забрати у неї мобільний телефон, вона не опиралася. Після цього ОСОБА_8 вийшов з автомобіля, дістав з багажного відділення металеву трубу завширшки см 5, та, відкривши праві задні дверцята, наніс їй декілька, десь зо три, ударів по тулубу, ногам, плечам. Далі вони приїхали у ОСОБА_32 , поїхали у район 16-ї школи, до приміщення, де роблять пам`ятники. Там було чимало людей: більшість із яких вона не знає, це ніби працівники на контрагенті зі 108-го виправного центру, був власник на ім`я ОСОБА_23 , ОСОБА_62 . ОСОБА_8 взяв шланг та знову наніс їй декілька, 5-6, ударів шлангом по тулубу, рукам, ногам. Вона просила зупинитися, пояснити, за що б`є. В подальшому сказав їй сісти на стілець. ОСОБА_7 забрав її сумку, ОСОБА_8 забрав її паспорт і мамину медичну картку, ОСОБА_7 забрав гроші з гаманця 500-600 грн. Далі вони вдвох рішали, що з нею робити, вирішили, що необхідно забрати документи на квартиру. Вона пояснювала, що квартира належить не їй, а мамі, ОСОБА_7 сказав, що вони можуть зробити все те ж, що з нею, і з її мамою. Обвинувачені сказали, що її документи будуть у них до тих пір, доки вона з ОСОБА_27 не віддадуть грошові кошти. Вона погодилась. Вже була ніч, вони сказали, що її не відпустять, але потрібно, щоб хтось з нею залишився. ОСОБА_62 сказав, що у нього є робітник, який живе неподалік. ОСОБА_7 вже не повернувся, а ОСОБА_8 привіз чоловіка на ім`я ОСОБА_23 на прізвисько « ОСОБА_69 ». Йому сказали, щоб він відповідає головою за те, щоб вона не втекла. Всі роз`їхалися, а вона залишися з ОСОБА_23 , той навчався з нею у одній школі, у паралельному класі, виконував функцію її охоронника. Декілька разів вона виходила у туалет і робила це виключно під його наглядом. Вранці близько 9-ї приїхав ОСОБА_62 , прийшли робітники, вона була у іншій кімнаті. ОСОБА_62 казав, що це не його ініціатива, йому неприємно, що це все відбувається. Близько 11 ранку прихали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Поїхали за місцем проживання матері на АДРЕСА_13 , ОСОБА_8 сказав їй, що вона відчинить двері у квартиру, якщо мати на роботі. Мати виявилася вдома. Вона не піднімалася, піднімався ОСОБА_8 , який, як вона знає зі слів матері, представився працівником поліції. Її повезли назад. У тому приміщенні вона побула до вечора, десь до 19-20 години, а потім ОСОБА_7 сказав, щоб вона показала, де живе її бабуся, вона показала і її відпустили, при цьому віддавши телефон і сказавши бути на зв`язку. Вона зайшла до бабусі. Наступного дня звернулася у поліцію, їй порадили звернутися в Житомир, що вона і зробила. Коли вернулася, їй подзвонив ОСОБА_8 , сказав вийти та винести всі телефони з хати, вона винесла свій і материн, пояснила, що у неї з матір`ю напружені стосунки і вона не може взяти документи. ОСОБА_8 з ОСОБА_7 озвучили їй суму у 10000 доларів США, далі вони поїхали і зникли на деякий час, тижні на три, тільки одного разу їй дзвонив ОСОБА_8 , нагадував про борг, запитував, де вона. Заяву у поліції вона писала 05-06 грудня. 21.12.18 вона сиділа у кафе зі знайомими. Зустрілася з ОСОБА_64 , була розмова на підвищених тонах. Потім, як виявилося, ОСОБА_63 за нею прослідкував, і коли вона йшла біля базара, до неї під`їхав ОСОБА_8 з ОСОБА_7 . Підбіг ОСОБА_8 та, нічого не пояснюючи, наніс удар кулаком в обличчя, внаслідок чого вона впала на землю, після чого до неї підійшов ОСОБА_7 та далі вони вдвох наносили їй хаотичні удари ногами по всім частинам тіла, в тому числі і по голові, вона прикривалася руками. ОСОБА_63 у цей час стояв поруч, курив, дивився, але не бив. Далі її затягнули за шарфик до автомобіля. Поїхали десь в район «М`ясокомбінату». Коли приїхали, ОСОБА_8 дістав предмет, схожий на біту, та почав наносити їй удари цим предметом по всім частинам тіла, бив доки біта не зламалася, ОСОБА_7 також наносив їй удари ногами по всім частинам тіла. Під час побиття погрожували, що поламають ноги, руки, якщо не віддасть гроші. Після побиття ОСОБА_8 заштовхав її до багажника автомобіля. Приїхали до ОСОБА_18 , там ОСОБА_8 ще наніс їй удар ногою. ОСОБА_27 на цей час був у СІЗО, їй сказали, щоб вона дзвонила до того, ОСОБА_18 у цей час була п`яна, але говорила з ОСОБА_27 , ОСОБА_8 попросив її підрахувати суму. Під`їхав обвинувачений ОСОБА_9 , сказав, що якщо когось «закриють», то інші залишаться на волі і вона це сприйняла як реальну загрозу життю і здоров`ю. Тоді вона змогла написати смс-ку оперуповноваженому. ОСОБА_8 сказав, що вони чекають від неї гроші на завтра, ОСОБА_7 вийняв з її гаманця всі гроші. Їй назвали суму у 12 тисяч гривень, віддали речі і відпустили. Вона зустрілася з працівниками поліції, її завезли до травмпункту. Наступного дня їй дзвонив ОСОБА_8 , вона сказала, що чекає переводу, який буде вже після свят. 26.12.18 до неї приїхали ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 і вони всі разом поїхали до банку. По дорозі до банку ОСОБА_9 , який був на задньому сидінні, казав, що вона так зможе і померти, дану погрозу вона сприйняла як реальну загрозу своєму життю. Приїхавши до банку, вона разом з ОСОБА_8 зайшли до приміщення банку. У відділенні банку касирка повідомила, що гроші у сумі 450 доларів надійшли, але у цей день вони не можуть їх видати. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 неодноразово телефонували їй, тиснули. 28.12.18 знову поїхали до банку, у працівників поліції щось не виходило і вони вирішили, що будуть для виду затримувати її, щоб забрати паспорт. Далі вона була у Житомирі. 02.01.19 їй було вручено імітаційні гроші в сумі 3000 гривень. Вона увімкнула телефон, подзвонила ОСОБА_7 . Той запитав за гроші, вона сказала, що може віддати. ОСОБА_7 призначив зустріч біля парку «Шевченка». Там ОСОБА_7 у неї ще спитав, чи вона спільно з ОСОБА_27 , вона ще перепитала, чому той у ОСОБА_27 це не питає, вона передала ОСОБА_7 ці 3000. Через декілька хвилин обвинуваченого затримали. Під час побиття її обвинуваченими вона не кричала, так як розуміла, що це марно, що наслідком буде лише те, що і далі будуть бити. Обвинувачених не цікавило, хто буде їм давати гроші: вона чи ОСОБА_27 , їх не цікавило, хто обікрав. Додатково допитана у судовому засіданні 13.03.23 потерпіла вказала, що з боку обвинуваченого ОСОБА_9 їй погроз не було, погрози були від ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 їй тілесні ушкодження не наносив, у її присутності ОСОБА_9 не говорив будь-чого, щоб свідчило про його змову з іншими обвинуваченими; у зв`язку зі спливом тривалого проміжку часу не пам`ятає слова ОСОБА_9 про погрози смертю; свої показання надані у суді раніше підтримує. Цивільний позов у частині до ОСОБА_7 підтримує повністю, їй завдана шкода, в тому числі тим, що і її, і її маму два місяці переслідували, вона відчувала загрозу для життя мами, позовні вимоги до ОСОБА_9 просить не розглядати, так як на даний час претензій до того не має. При призначенні покарання обвинуваченим вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 має понести суворе покарання, а ОСОБА_9 не має бути позбавленим волі за її ситуацією, претензій до нього вона не має;

-показаннями свідка ОСОБА_21 , з яких встановлено, що потерпіла ОСОБА_14 її донька, нікого з обвинувачених до подій не знала, обвинуваченого ОСОБА_9 до суду і не бачила. Донька жила з нею по АДРЕСА_9 до листопада 2018 року. Потім зустріла кохання на ім`я ОСОБА_39 і з`їхала, тоді ж і почалися події. Де жила донька, не знала, у цей час не спілкувалися, вона тільки бачила, що коли вона була на роботі, донька приходила додому і брала особисті речі. Якось дочка прийшла у сльозах, побита, сказала, що її викрали з Житомира , били, тримали біля 16 школи, вимагали документи на її квартиру, яку заробив ще її чоловік у Афганістані . Тоді вона і взнала про існування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . У той раз на обличчі у доньки тілесних ушкоджень не було, були на руках, ногах, плечах. До медзакладів у той раз донька не зверталася. Потім донька знову пропала на деякий час. Саме у цей проміжок часу, ввечері, приблизно о 21-22 годині до неї постукали у двері, на запитання, хто там, сказали, що міліція. Коли вона відкрила двері, до квартири зайшли обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на коридорі були ще люди, але вона їх не розгледіла. Те що у квартиру зайшли саме обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вона впевнена, ОСОБА_7 - високий, худощавий, ОСОБА_8 - маленький, товстенький. По зовнішньому вигляду вона зрозуміла, що вони не з міліції. Обвинувачені почали розпитувати за доньку, питати, де та, вона сказала, що не знає. Тоді ОСОБА_8 почав казати, що підпалить багаття на підлозі і будуть чекати, що буде як і з її мамою, яка зникла, показував фото повішеного собаки, ОСОБА_7 казав, що до неї претензій немає, але доньку з її коханим ОСОБА_39 закопають у лісі. Також якось було, що вона заснула під працюючий телевізор, а коли прокинулася, двері у квартиру були відкриті, видно хтось заходив. Зі слів доньки обвинувачені за нею слідкували, вона вимушена була звільнитися з роботи. Потім донька знову з`явилася, прийшла додому вся побита, з порваним одягом, розповіла, що обвинувачені її побили на базарі, продовжували вимагати документи на квартиру. Донька була настільки побита, що не могла навіть до туалету дійти, їй доводилося носити доньку на руках, у тієї боліли нирки, руки, ноги. Перший день донька лежала пластом, пішла у медзаклад на 2-3 день. Також був випадок, час вона сказати не може, що приходили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , донька виходила з телефоном на сходинковий майданчик, ОСОБА_7 тоді був без шапки, ОСОБА_8 - у шапці. Вона тоді виходила на майданчик і бачила їх. Про що говорили, не чула, щоб вчинялися якісь дії, не бачила, але донька повернулася без телефону. Зі слів доньки, обвинувачені вимагали 10000 доларів США і документи на квартиру. Ще був випадок, коли ввечері приходив ОСОБА_8 , стукав у двері, але тоді вона не відкрила, він сказав дати номер телефону доньки, але вона назвала неправильний номер. Далі донька вже з`явилася 02.01.19;

-показаннями свідка ОСОБА_18 , яка показала, що обвинувачений ОСОБА_7 є її похресником, ОСОБА_8 був кращим другом сина, ОСОБА_9 просто знає. З потерпілою ОСОБА_76 познайомилася через ОСОБА_27 , десь за рік до подій з ОСОБА_27 її познайомив ОСОБА_7 . Події відбувалися десь наприкінці 2018 року. До неї прийшов ОСОБА_27 , сказав, що знає, що трапилося з її ОСОБА_78 , хто його викрав. Вона запросила до хати. ОСОБА_27 сказав, що його дівчина їде з роботи додому, чи може заїхати, вона погодилася. Пішла купила коньяк, накрила стіл. Вони сиділи на кухні. Потім вона вийшла, помітила ОСОБА_14 у іншій кімнаті, запитала, що та робить - просто дивлюся. Наступного ранку їй знову подзвонив ОСОБА_27 , сказав, що зайдуть з ОСОБА_14 , та принесла знеболювальне, побачивши її стан здоров`я. Зайшли, потерпіла вколола ліки і через деякий час у неї почали закриватися очі. Прийшовши до тями, виявила, що ОСОБА_27 з ОСОБА_14 залишаються ночувати, вона так зрозуміла, що їм потрібно було десь провести час. Зранку вони пішли. Після їхнього уходу вона виявила, що з квартири було викрадено майно: 202 долари США, купюрами дві по 200 і 2, золотий хрестик, айпад, мобільний телефон «Самсунг», машинку «Філіпс», монети, срібні хрестик і печатку. Вона подзвонила до сина у Польщу, повідомила. Наступного дня їй дзвонив ОСОБА_27 , пропонував допомогти продати колеса. Вона йому сказала, що він своїх обкрадає, що буде писати на нього заяву у міліцію, ОСОБА_27 обіцяв, що все поверне. Але йшов час, нічого не верталося, ОСОБА_27 не дзвонив. Вона розповіла про ситуацію ОСОБА_8 , попросила, щоб той узнав у ОСОБА_27 , куди вони продали викрадене і вона відкупить. Далі цим питанням займалися ОСОБА_8 і ОСОБА_7 Якось їй подзвонив ОСОБА_8 , сказав, що зараз прийде ОСОБА_27 , той прийшов з ОСОБА_14 . Це востаннє, коли вона їх бачила, ОСОБА_14 клялася, що все віддадуть. Далі про події їй нічого не відомо, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до неї не приїжджали, ОСОБА_27 і ОСОБА_14 не привозили, тілесних ушкоджень не спричиняли. Вже потім дізналася, що ОСОБА_7 затримали за вимагання, вона ні про що таке не просила. Після затримання її попросили написати заяву про крадіжку, що вона і зробила. Що зі справою, не знає, слідчий казав, що ОСОБА_14 не причетна, хоча на її документи здавалися речі. ОСОБА_27 писав їй якусь розписку, де вона, не знає;

-показаннями свідка ОСОБА_27 , з яких вбачається, що на час подій у листопаді 2018 року він вже з місяць жив з ОСОБА_14 , жили на квартирі біля поліції. Він поїхав до ОСОБА_18 , близько 17 години. Запросив ОСОБА_14 , десь о 19-20 годині. Це було вперше, коли ОСОБА_14 була у ОСОБА_18 . Всі разом вживали алкоголь, у тому числі і ОСОБА_14 . У якийсь момент побачив, що ОСОБА_14 придивляється до майна, зауважень не зробив. Потім виявилося, що ОСОБА_14 вкрала золотий хрестик, машинку для стрижки, планшет, монети. Він ОСОБА_18 ніякі наркотики не підкидав, чи робила це ОСОБА_14 , не знає. Чи були вони у ОСОБА_18 наступного дня - не пам`ятає. Золотий хрестик ОСОБА_14 продала на ринку валютчику, машинку занесли до ломбарду, де дівся планшет - не пам`ятає. Весь час він був поруч, гроші витрачали разом. Декілька днів жили у гуртожитку біля вокзалу. Приїжджали ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , возили їх з ОСОБА_14 до ОСОБА_18 , він взяв на себе зобов`язання все вернути, йому встановили термін. ОСОБА_9 при цьому, ніби, не було, той був у машині. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 фізичну силу, погроз до нього чи ОСОБА_14 не застосовували, сказали написати розписку про повернення, а не то буде заява до поліції. Таку розписку він писав у машині, вже у відсутності ОСОБА_14 . У той же вечір він повернув викрадені монети. Потім вони з ОСОБА_14 жили у готелі у Житомирі біля Сінного ринку, а потім 30.11.18 його затримала поліція. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у Житомир до них не приїжджали, йому дзвонив ОСОБА_8 , питав, чи все нормально. Він особисто нічого не повертав, йому погроз не було. Про події з ОСОБА_14 йому нічого не відомо. Грошових зобов`язань у нього чи ОСОБА_14 перед ОСОБА_7 , ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 не було;

-показаннями свідка ОСОБА_62 , який пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_8 він дружив, разом грали у футбол. З обвинуваченим ОСОБА_9 (на прізвисько « ОСОБА_85 ») були знайомі через ОСОБА_8 , ОСОБА_9 міг приходити на футбол з дитиною, прийти у баню. Обвинуваченого ОСОБА_7 взагалі не знає. На час подій восени-взимку 2018 року він підтаксовував, у користуванні у нього був автомобіль «Рено». У його ж будинку, на поверх нижче, на другому поверсі жив ОСОБА_27 разом з дівчиною на ім`я ОСОБА_14 . Він міг на своєму автомобілі їх інколи підвозити, у тому числі всіх разом, стосунки у них були дружні. 24.11.18 він точно не підвозив нікого з вище перелічених, був вдома. З 12.11.18 він лікувався, у нього були переламані обидві ноги, тому він не міг ходити, які і його батько-інвалід першої групи. У цій справі його допитували, що писали у протоколі, не знає, поставив підпис, не читаючи. У той же час у нього працівники поліції проводили обшук, ніби, він щось комусь передавав. Псувати відносини з правоохоронними органами не бажав. Він до будь-чого не причетний, ніколи не був судимим, не спілкується з людьми такого кола, при цьому з міліцією не зв`язується. У нього номер телефону НОМЕР_3 . Він міг говорити по телефону з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . З ОСОБА_7 не говорив, але міг давати для спілкування свій телефон хлопцям. Нікого з учасників до підприємства, де роблять пам`ятники, по АДРЕСА_8 не підвозив;

-показаннями свідка ОСОБА_88 , з яких вбачається, що він проживає по АДРЕСА_8 і на території свого домоволодіння має майстерню по виготовленню пам`ятників, бізнес оформлений на колишню дружину. Обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 знав, з обвинуваченим ОСОБА_9 приятелює. Наскільки він пам`ятає, це було 29.11.18, до нього у післяобідній час, ближче до вечора приїхали ОСОБА_7 і ОСОБА_8 з якоюсь дівчиною, він її не запам`ятав, фамілії не питав. Обвинувачені до нього приїжджали і раніше, але без дівчини. Він у цей час випивав з товаришами, 4-5 чоловіків, у дальній кімнаті (майстерня має дві кімнати) і був у стані сп`яніння. ОСОБА_7 замовив пам`ятник, вони походили, він показував. Розмови обвинувачених з дівчиною він не чув, дівчину при ньому не били, їй не погрожували, дівчина не плакала, не була пригніченою, на ній не було видимих тілесних ушкоджень. Потім він вернувся до друзів, обвинувачені покурили і поїхали. У подальшому ввечері він зачинив майстерню і пішов спати, нікого у майстерні не залишилося. ОСОБА_23 «Костиль» йому не знайомий. Наступного дня у майстерні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 також не було. Десь через місяць, можливо більше, до нього приїхали працівники поліції, допитували, писали протокол, він у ньому розписувався, текст йому прочитали, сам він не міг прочитати через поганий почерк. Потім поліція приїжджала з дівчиною, цього разу точно була потерпіла, він давав дозвіл на проведення слідчого експерименту. Були присутні два працівника поліції, дівчина, більше нікого не пам`ятає;

-показаннями свідка ОСОБА_19 , який показав, що 02.01.19 у м. Бердичеві поблизу «Талої води» в районі базару, неподалік «Нашого краю», ігрових автоматів його затримали працівники поліції. Всього затримували 4 чоловік. У нього знайшли наркотик - «п`ятку». Працівники поліції посадили його у машину, на 2 чи 3 поверсі сказали, що якщо він не підпише документи, вони його не відпустять. Його не допитували, не попереджали про кримінальну відповідальність, він не читав, що підписує, підписав і його відпустили. 04.01.19 його не допитували. Нікого з обвинувачених не знає, потерпілу десь бачив. 01.12.18 він сидів у 71 колонії, а ні - вже вийшов, був або в Бердичеві, або у районі, але на АДРЕСА_8 точно не був, ОСОБА_14 не бачив. Мобільний телефон у нього не вилучали, номеру сім-карти не пам`ятає;

-показаннями свідка ОСОБА_89 , з яких вбачається, що з обвинуваченими він знайомий, потерпілу ОСОБА_14 бачив неодноразово у районі РАЦСу , врядчи вона його знає - вона наркоманка, а він спортсмен, де вона, а де - він. По цій справі він з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у Житомир не їздив, не возив з ними потерпілу. На той час у нього ще був автомобіль ВАЗ-2105, якого він потім продав після ДТП. Інколи їздив по місту з ОСОБА_8 на автомобілі батька обвинуваченого « Мерседес ». З 2017 до кінця 2018 року він стояв на відмітці у поліції. Де знаходиться школа № 16, гранітний цех, не знає, ніколи там не був. ОСОБА_62 знає, у нього з тим спільні інтереси. ОСОБА_27 не знає. Користується, в тому числі і станом на листопад-грудень 2018 року, номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_36. Де був 18.12.18 не пам`ятає, 21.12.18 не повідомляв ОСОБА_8 про перебування ОСОБА_14 на центральному ринку, не бачив, як ОСОБА_7 і ОСОБА_8 наносили їй тілесні ушкодження, разом їх не бачив. Взагалі вважає, що це «поліцейський беспредєл»: пограбували хату ОСОБА_18 , а поліція не розслідує і замість цього ця справа. Він бачив, як ОСОБА_14 зустрічалася з працівником поліції ОСОБА_94 ;

-показаннями допитаного як свідок ОСОБА_95 , який показав суду, що на той час він працював слідчим у СУ ГУНП в Житомирській області, був старшим групи у цьому кримінальному провадженні, проводив багато слідчих і процесуальних дій. Хто відбирав заяву про злочин у ОСОБА_14 не пам`ятає, але, здається, не він. Чи залучалася ОСОБА_14 до НСРД він казати права не має, бо це таємна інформація, все що розтаємнено, є у матеріалах кримінального провадження. Він проводив слідчий експеримент з потерпілою. Експеримент проводився і у Житомирі, і у Бердичеві, ОСОБА_14 детально розповідала і показувала на місцевості обставини події. Під час слідчої дії точно були поняті, він пам`ятає, як вони всі разом переміщалися між населеними пунктами. Приймав рішення про залучення понятих він як слідчий, забезпечував участь понятих оперативний співробітник, який супроводжував справу. Анкетні дані понятих він з`ясовував з їхніх слів. Зазвичай з`ясовувалася особа по документах: водійські права, паспорт тощо, але чи так було того разу, не пам`ятає. Чому одночасно по обом понятим адреси проживання, зазначені у протоколі, є неіснуючими, пояснити не може. Під час слідчої дії здійснювалася фото-, відео фіксація, спеціально понятих він не знімав, вони могли випадково потрапити у кадр. Під час слідчого експерименту був присутнім володілець приміщення, де утримувалася потерпіла, з дозволу якого проводилися дії у приміщенні, якби такого дозволу не було, він би звертався до слідчого судді. Відео з камери спостереження магазину йому надавалося співробітником підрозділу УКР ГУНП, що здійснював оперативне супроводження справи. Пояснити чому огляд ним такого відео датований раніше, ніж супровідна на відео з підрозділу, не може. Припускає, що йому, як старшому групи слідчих, з метою оперативності досудового слідства співробітник УКР надав саме відео, а супровідна була підготовлена пізніше, можливо ще й тому, що був Новий рік і канцелярія могла не працювати. Завершивши досудове слідство, він абсолютно точно у встановленому законом порядку відкривав стороні захисту всі матеріали з описом, у тому числі і електронні носії. Матеріали відкривалися і ОСОБА_7 , який перебував під вартою, і його захиснику. Як саме відбувалося відкриття, не пам`ятає, вся процедура зафіксована у протоколі. Якщо б ОСОБА_7 клопотав про використання яких-небудь спецзасобів, це було б відображено у протоколі, доступ до матеріалів він не обмежував;

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 05.12.18, з якого видно, що попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_14 просить притягнути до кримінальної відповідальності наочно знайомих їй осіб, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які у період часу з 23.11.18 до 03.12.18 неодноразово висловили протиправну вимогу передачі їм грошових коштів в розмірі 10 тис. доларів США, при цьому погрожуючи застосуванням насильства щодо неї та членів її родини (т. 4, а.п. 27-28);

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.01.19, з якого видно, що попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_14 просить притягнути до кримінальної відповідальності наочно знайомих їй осіб, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які 30.11.18 та 21.12.18 всупереч її волі позбавили можливості самостійно пересуватися, погрожуючи застосуванням насильства у разі вчинення будь-якого опору, чим вчинили незаконне позбавлення волі (т. 4, а.п. 29-30);

-даними протоколу виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів від 02.01.19, а саме грошових коштів в кількості 15 купюр номіналом по 200 грн. з номером ЗЕ92620777, які за зовнішніми ознаками (за винятком встановлених законодавством додаткових невидимих знаків захисту) відповідають справжнім банкнотам (т. 4, а.п. 32);

-даними протоколу огляду, помічення та вручення грошових коштів від 02.01.19 (2018 - очевидна описка), в ході яких після огляду ОСОБА_14 , в одязі якої інших грошей, цінностей, сторонніх предметів не виявлено, видано вищезазначені імітаційні грошові кошти в кількості 15 купюр номіналом по 200 грн. з номером ЗЕ92620777 (т. 4, а.п. 33-49);

-даними протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 02.01.19, при проведенні якого зафіксовано, як ОСОБА_14 , отримавши у приміщенні службового кабінету СУ ГУНП в Житомирській області імітаційні грошові кошти, залишила приміщення кабінету та відправилася за місцем свого проживання у АДРЕСА_9 . В подальшому, як зазначено у протоколі, відбулася телефонна розмова між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , в ході якої ОСОБА_7 виявив намір прибути за місцем проживання потерпілої з метою отримання грошових коштів, вимогу про передачу яких він повідомляв раніше. Приблизно о 17 год. 20 хв. 02.01.19 ОСОБА_7 на автомобілі Audi A6, р.н. НОМЕР_5 , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 прибули до приміщення магазину по АДРЕСА_10, де ОСОБА_7 вийшов з автомобіля, а ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжили рух та зупинили автомобіль поблизу буд. АДРЕСА_20. Близько 17 год. 30 хв. у цей же день ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_14 поблизу буд. АДРЕСА_10 , де знову висловив вимогу про передачу грошових коштів, після чого потерпіла передала ОСОБА_7 імітаційні грошові кошти, а саме 15 купюр номіналом по 200 грн. Після цього протиправні дії було припинено та розпочато проведення слідчих дії за участі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т. 4, а.п. 50-51);

-даними довідки № 1634 та листа Бердичівської ЦМЛ № 86 від 11.01.19, згідно з якими ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9., зверталася до травмпункту лікарні 21.12.18 о 18 год. 15 хв. Обставини травми: побили відомі 21.12.18 о 15 год. Діагноз: забійні садна обличчя, забій грудної клітки, забійні підшкірні гематоми обох плечей, забій правої гомілки. Твереза (т. 4, а.п. 59-60);

-даними висновку судово-медичної експертизи № 313 від 28.01.19, відповідно до якого згідно представлених медичних документів на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9. (довідка № 1634 травмпункту Бердичівської ЦМЛ, письмова відповідь головного лікаря Бердичівської ЦМЛ № 86 від 11.01.19) у потерпілої мались тілесні ушкодження у вигляді: забійних садна обличчя, забою грудної клітки, забійних підшкірних гематом обох плечей, забою правої гомілки. Описані тілесні ушкодження у ОСОБА_14 у вигляді саден на обличчі та підшкірних гематом на плечах відносяться до категорії Легких, могли виникнути від дії твердих тупих з обмеженою контактуючою поверхнею предметів, якими могли бути кулак, фаланги пальців рук (при стисканні м`яких тканин пліч потерпілої пальцями рук сторонньої особи) тощо; не виключено, що могли виникнути 21.12.18 при обставинах, вказаних в ухвалі, винесеної для проведення судово-медичної експертизи (нанесення неодноразових ударів в ділянки тулубу та обличчя). Виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 при падінні на площину з положення стоячи без дії сторонніх осіб, маловірогідно (інші дані висновку є неналежними щодо предмету доказування) (т. 4, а.п. 61-63);

-даними протоколу огляду місця події від 02.01.19 з фототаблицею до нього, в ході якого зафіксовано місце скоєння злочинів - оглянуто ділянку місцевості на відстані 7 метрів від входу до магазину «Магніт» по АДРЕСА_10. Під час огляду зафіксовано місцезнаходження ОСОБА_7 , впритул якого на ділянці виявлено та вилучено імітаційні (несправжні) грошові кошти в кількості 15 купюр номіналом по 200 грн. з номером ЗЕ92620777, а на відстані 2 м від ОСОБА_7 виявлено мобільний телефон марки Fly у корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 , з двома сім-картками «Київстар» та «Лайф». Зі згоди ОСОБА_7 з правої зовнішньої кишені куртки вилучено предмет, ззовні схожий на кастет золотавого кольору з чотирма отворами, на передній та задній частині якого наявні свастичні зображення (т. 4, а.п. 81-84). Суд не використовує як докази та не покладає у основу вироку зазначені у протоколі пояснення ОСОБА_7 , оскільки відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданим слідчому, прокурору, або посилатися на них;

-даними висновку судової експертизи холодної зброї № 1/4-14 від 25.01.19, відповідно до якого наданий для дослідження об`єкт, який був вилучений під час ОМП від 02.01.19 у ОСОБА_7 , є холодною зброєю. Наданий для дослідження об`єкт, є різновидом холодної зброї ударно-дробильної дії - кастетом, який виготовлений саморобним способом (т. 4, а.п. 85-89);

-даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 02.01.19, згідно з яким ОСОБА_7 було фактично затримано 02.01.19 о 17 год. 50 хв., підстава затримання: якщо цю особу застали під час вчинення кримінального правопорушення або замаху на його вчинення (т. 4, а.п. 127-130);

-даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 02.01.19, згідно з яким ОСОБА_8 було фактично затримано 02.01.19 о 17 год. 50 хв., підстава затримання: якщо цю особу застали під час вчинення кримінального правопорушення або замаху на його вчинення (т. 4, а.п. 132-135);

-даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 02.01.19, згідно з яким ОСОБА_9 було фактично затримано 02.01.19 о 17 год. 50 хв., підстава затримання: якщо цю особу застали під час вчинення кримінального правопорушення або замаху на його вчинення (т. 4, а.п. 139-142);

-даними протоколу обшуку від 02.01.19, при проведенні якого здійснено обшук автомобіля марки «Ауді» А-6, н.з НОМЕР_8 , який знаходився біля будинку АДРЕСА_20, а також особистий обшук осіб, які знаходилися поблизу автомобіля. Під час особистого обшуку чоловіка, який представився як ОСОБА_8 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору в силіконовому чохлі, мобільний телефон «Ergo» ІМЕІ: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», мобільний телефон марки «Viaan» ІМЕІ: НОМЕР_11 , ІМЕІ2: НОМЕР_12 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_13 , розкладний ніж. Здійснено особистий обшук чоловіка, який представився ОСОБА_100 (на відео видно, що у дійсності це є обвинувачений ОСОБА_9 ), нічого не вилучено. Під час обшуку шкіряної сумки виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Motorolla» ІМЕІ: НОМЕР_14 (остання цифра затерта) (т. 5, а.п. 44-49);

-даними протоколу огляду від 18.01.19, в ході якого із залученням спеціаліста УОТЗ ГУНП в Житомирській області проведено огляд технічних пристроїв, зчитано інформацію з мобільних телефонів Fly НОМЕР_15 , імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 , номер НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , належного ОСОБА_7 ; Ergo F181, ІМЕІ: НОМЕР_9 , номер НОМЕР_18 , належного ОСОБА_8 ; Viaan v11 micro SD 2Gb, ІМЕІ: НОМЕР_11 , Motorolla НОМЕР_19 , ІМЕІ: НОМЕР_20 , належних ОСОБА_9 . У телефонній книжці мобільного телефону ОСОБА_8 Ergo F181, ІМЕІ: НОМЕР_9 , номер НОМЕР_18 є запис контактів, підписаних як «Наум, Наум1, Наум2, Наум3» з номерами НОМЕР_21 , НОМЕР_16 , НОМЕР_22 , НОМЕР_17 , та «Мар» НОМЕР_23 (т. 4, а.п. 144-149);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 29.12.18, під час якого зафіксовано події, які мали місце 26.12.18, як о 15 год. 28 хв. ОСОБА_14 сідає у автомобіль «Рено Лагуна» сірого кольору, у якому перебувають ОСОБА_8 (за кермом), ОСОБА_7 (переднє пасажирське сидіння), ОСОБА_9 (заднє пасажирське сидіння). Під час поїздки від буд. АДРЕСА_13 до «Райффайзен Банку Аваль» по вул. Європейській, 11/1, як зазначено у протоколі, обвинувачені висловили вимогу ОСОБА_14 надати їм матеріальні кошти і зазначили, що у разі невиконання ОСОБА_14 їхніх вимог, вони будуть здійснювати дії, направлені на заподіяння шкоди життю та здоров`ю останньої (т. 5, а.п. 50-51);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 29.12.18, під час якого зафіксовано події, які мали місце 28.12.18, як 14 год. 00 хв. ОСОБА_14 сідає у автомобіль «Рено Лагуна» сірого кольору, у якому перебувають ОСОБА_8 (за кермом), ОСОБА_7 (переднє пасажирське сидіння). Під час поїздки від буд. АДРЕСА_13 до «Райффайзен Банку Аваль» по вул. Європейській, 11/1, як зазначено у протоколі, обвинувачені висловили вимогу ОСОБА_14 надати їм матеріальні кошти і зазначили, що у разі невиконання ОСОБА_14 їхніх вимог, вони будуть здійснювати дії, направлені на заподіяння шкоди життю та здоров`ю останньої (т. 5, а.п. 52-53);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 29.12.18, під час якого зафіксовано події, які мали місце 26.12.18, розмову ОСОБА_14 у автомобілі з обвинуваченими, в ході якої ОСОБА_9 , зокрема, говорить: «Просто верните крестик и все, а то ж можно и умереть». ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зазначають, що потерпіла була неправою, що не йшла їм назустріч, не розуміла, що потрібно з ними дружити, але яка «… живучая» (т. 5, а.п. 54-55);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 29.12.18, під час якого зафіксовано події, які мали місце 28.12.18, розмову ОСОБА_14 у автомобілі з обвинуваченими, в ході якої ОСОБА_8 та ОСОБА_7 прямо вказують, що «збивають» з неї борги за іншого чоловіка (називаючи його різноманітними нецензурними словами), якого вона «пригріла», що побили потерпілу ногами на базарі, затягнули до автомобіля, ОСОБА_7 зазначив, що її слова про те, що вона напише заяву на нього у поліцію, навпаки викликали сильніше її побиття (т. 5, а.п. 56-59, 60);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою від 16.01.19 (2018 - очевидна описка), під час якого зафіксовано рух ОСОБА_8 28.12.18, зокрема, як о 13.45 ОСОБА_8 вийшов зі свого будинку по АДРЕСА_5 з ОСОБА_7 , у дворі будинку сіли у автомобіль «Рено», сірого кольору; о 14.00 під`їхали до буд. АДРЕСА_18, де у дворі у автомобіль сіла ОСОБА_14 ; о 14.02 виїхали з двору та приїхали до «Райффайзен Банку Аваль» по вул. Європейській, 11/1; о 14.10. ОСОБА_8 та ОСОБА_14 зайшли у приміщення банку, ОСОБА_7 залишився у автомобілі; о 14.15 ОСОБА_8 вийшов з банку, сів у автомобіль та поїхали; о 14.35 приїхали у двір буд. АДРЕСА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля і зайшли до кв. АДРЕСА_14 цього будинку; о 15.10 вийшли з будинку та поїхали далі на заправку, а потім в с. Семенівку (т. 5, а.п. 61-62);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою від 16.01.19 (2018 - очевидна описка), під час якого зафіксовано рух ОСОБА_8 02.01.19, зокрема, як о 15.30 ОСОБА_8 вийшов зі свого будинку по АДРЕСА_5 , у дворі будинку сів у автомобіль «Ауді А-6», сірого кольору; о 16.00 приїхав до буд. АДРЕСА_6 ; о 16.25 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вийшли з будинку, сіли у автомобіль «Ауді А-6» та о 16.40 приїхали у двір буд. АДРЕСА_15 , де очікували, не виходячи з машини; о 17.15 виїхали звідти та о 17.25 приїхали на перехрестя вулиць Шевченка - Героїв України, де ОСОБА_7 вийшов з автомобіля і зустрівся з ОСОБА_14 , а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приїхали на перехрестя вул. Шевченка та пров. Тихого, де вийшли з автомобіля і зайшли у приміщення гральних автоматів; о 17.28 ОСОБА_7 та о 17.30 ОСОБА_8 з ОСОБА_9 затримані працівниками поліції (т. 5, а.п. 63-64, 65);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 29.12.18, під час якого зафіксовано події, які мали місце 26.12.18, розмову ОСОБА_14 у автомобілі з обвинуваченими, в ході якої ОСОБА_9 , зокрема, говорить: «Просто верните крестик и все, а то ж можно и умереть». ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зазначають, що потерпіла була неправою, що не йшла їм назустріч, не розуміла, що потрібно з ними дружити, але яка «… живучая» (т. 5, а.п. 66-67);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 29.12.18, під час якого зафіксовано події, які мали місце 28.12.18, розмову ОСОБА_14 у автомобілі з обвинуваченими, в ході якої ОСОБА_8 та ОСОБА_7 прямо вказують, що «збивають» з неї борги за іншого чоловіка (називаючи його різноманітними нецензурними словами), якого вона «пригріла», що побили потерпілу ногами на базарі, затягнули до автомобіля, ОСОБА_7 зазначив, що її слова про те, що вона напише заяву на нього у поліцію, навпаки викликали сильніше її побиття (т. 5, а.п. 68-71);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 02.01.19, під час якого зафіксовано події, які мали місце 02.01.19, розмову ОСОБА_14 з ОСОБА_7 на перехресті вул. Шевченка - Героїв України, в ході якої ОСОБА_14 віддає ОСОБА_7 3000 грн. і вказує, що поки їй дадуть спокій, після свят будуть розбиратися, ОСОБА_7 каже, щоб вони (у контексті - вона з ОСОБА_27 ) забрали хрестик, далі ведуть мову про ОСОБА_27 і те, що ОСОБА_14 мала б сама думати і розуміти, що речі ОСОБА_27 були викрадені, що той не займається відшкодуванням збитків, про розподіл ролей їх у відшкодуванні зазначає: «так может сказать нах..й пацанам, что пускай тебя нах..й клепают и по сотке с тебя списывают каждый день, то так и долг скастишь, и горб вырастет, что у верблюда» (т. 5, а.п. 72-74, 75);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою від 16.01.19, під час якого зафіксовано рух ОСОБА_7 28.12.18, зокрема, як о 13.45 ОСОБА_7 з ОСОБА_8 вийшли з будинку по АДРЕСА_5 , у дворі будинку сіли у автомобіль «Рено», сірого кольору; о 14.00 під`їхали до буд. АДРЕСА_18, де у дворі у автомобіль сіла ОСОБА_14 ; о 14.02 виїхали з двору та приїхали до «Райффайзен Банку Аваль» по вул. Європейській, 11/1; о 14.10. ОСОБА_8 та ОСОБА_14 зайшли у приміщення банку, ОСОБА_7 залишився у автомобілі; о 14.15 ОСОБА_8 вийшов з банку, сів у автомобіль та поїхали; о 14.35 приїхали у двір буд. АДРЕСА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля і зайшли до кв. АДРЕСА_14 цього будинку; о 15.10 вийшли з будинку та поїхали далі на заправку, а потім в с. Семенівку (т. 5, а.п. 76-77);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою від 16.01.19, під час якого зафіксовано рух ОСОБА_7 02.01.19, зокрема, як о 16.25 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вийшли з будинку, сіли у автомобіль «Ауді А-6» та о 16.40 приїхали у двір буд. АДРЕСА_15 , де очікували, не виходячи з машини; о 17.15 виїхали звідти та о 17.25 приїхали на перехрестя вулиць Шевченка - Героїв України, де ОСОБА_7 вийшов з автомобіля і зустрівся з ОСОБА_14 , а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приїхали на перехрестя вул. Шевченка та пров. Тихого, де вийшли з автомобіля і зайшли у приміщення гральних автоматів; о 17.28 ОСОБА_7 та о 17.30 ОСОБА_8 з ОСОБА_9 затримані працівниками поліції (т. 5, а.п. 78-79);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 29.12.18, під час якого зафіксовано події, які мали місце 26.12.18, розмову ОСОБА_14 у автомобілі з обвинуваченими, в ході якої ОСОБА_9 , зокрема, говорить: «Просто верните крестик и все, а то ж можно и умереть». ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зазначають, що потерпіла була неправою, що не йшла їм назустріч, не розуміла, що потрібно з ними дружити, але яка «… живучая» (т. 5, а.п. 80-81, 82);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою від 16.01.19, під час якого зафіксовано рух ОСОБА_9 02.01.19, зокрема, як о 16.25 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вийшли з будинку, сіли у автомобіль «Ауді А-6» та о 16.40 приїхали у двір буд. АДРЕСА_15 , де очікували, не виходячи з машини; о 17.15 виїхали звідти та о 17.25 приїхали на перехрестя вулиць Шевченка - Героїв України, де ОСОБА_7 вийшов з автомобіля і зустрівся з ОСОБА_14 , а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приїхали на перехрестя вул. Шевченка та пров. Тихого, де вийшли з автомобіля і зайшли у приміщення гральних автоматів; о 17.28 ОСОБА_7 та о 17.30 ОСОБА_8 з ОСОБА_9 затримані працівниками поліції (т. 5, а.п. 83-84, 85);

-даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 14.02.19, в ході якого отримано інформацію про телефонну розмову ОСОБА_8 02.01.19 о 15.43, під час якої ОСОБА_8 говорить: «.. я еду до ОСОБА_85 , до ОСОБА_7, пару рублей хочу заработать» (т. 5, а.п. 86, 87);

-даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 18.02.19, а саме DVD-диску з 4 відеофайлами з записами відеокамер у приміщенні відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» по вул. Європейській, 11/1 в м. Бердичеві за 26.12.18. На відео зафіксовано, як о 15.30 до приміщення банку заходять чоловік та жінка, присутня під час огляду потерпіла ОСОБА_14 вказує, що жінка - це вона, а чоловік - це ОСОБА_8 О 15.32 вони залишили приміщення банку (т. 1, а.п. 88-91, 92);

-даними отриманої на підставі ухвал слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.01.19 у операторів телекомунікації та опрацьованої інформації про зв`язок з урахуванням місця вчиненого злочину (довідка УОТЗ ГУНП в Житомирській області № 718/18/01-2019 від 21.02.19, протоколи тимчасового доступу до речей і документів від 20.02.19 з описом та DVD-R-дисками), відповідно до якої встановлено, що користувачами абонентських номерів та мобільних терміналів були: ОСОБА_8 - НОМЕР_18 , НОМЕР_24 , імеі НОМЕР_25 ; ОСОБА_7 - НОМЕР_17 , НОМЕР_16 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , імеі: НОМЕР_28 , імеі: НОМЕР_29 ; ОСОБА_9 НОМЕР_30 , імеі: НОМЕР_31 , НОМЕР_20 ; ОСОБА_14 - НОМЕР_32 . Проведеною перевіркою встановлено з 06.08.18 до 02.01.19 обвинувачені активно спілкувалися між собою, з ОСОБА_14 протягом листопада (з 23.11.18) - грудня 2018 року спілкувався ОСОБА_8 . Абонентські номери та мобільний термінал ОСОБА_7 14-15 грудня 2018 року фіксувався у зоні дії базових станцій у м. Полтаві та Полтавській області, а вже з 16.12.18 у м. Бердичеві, у тому числі і у дні вчинення злочинних дій щодо потерпілої (т. 5, а.п. 93-96, 97, 98-101, 102, 103-107);

-даними отриманого на підставі ухвали суду від 23.02.22 у ТОВ ТК "Полісся-Продукт" відеозапису з камер спостережень, які встановлені на приміщенні за адресою: м. Бердичів, вул. 30-річчя Перемоги, 2/12 за 21 грудня 2018 року (протокол тимчасового доступу до речей і документів від 01.03.22 з описом та СD-R-диском). На відео зафіксовано, як о 12.48 на ділянці місцевості, яка охоплюється об`єктивом камери до особи жіночої статі (невеликого зросту, у білій шапці) підходять три чоловіки, перший з яких підходить до жінки та простягає руку до її голови, у цей момент до жінки підходить ще один чоловік та наносить їй удар у голову, від якого жінка падає на землю, перший чоловік наносить їй удар ногою. Далі жінка піднімається, перший чоловік хапає її за одяг та кидає на землю, другий чоловік нахиляється до жінки, чоловіки здійснюють руху у напрямку тулубу жінки, перший чоловік бере жінку за одяг у верхній частині тулубу, підіймає та тягне за собою по дорозі вверх (т. 6, а.п. 165-167, 172).

Судом також досліджено докази, які підтверджують інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, встановлюється можливість чи неможливість використання інших доказів, а саме документи (витяги, заяви, пам`ятка, ухвали, клопотання, доручення, постанови, протоколи доступу до матеріалів досудового розслідування, супровідні, рапорти - т. 4, а.п. 24-26, 31, 56, 57, 58, 64, 91-92, 93-96, 97, 98-101, 102-105, 106, 107-110, 111-114, 115, 116-119, 120-121, 122-124, 125-126, 131, 136-138, 143, 150, 151-153, т. 5, а.п. 20-24, 25-29, 40-41, 42, 43, 114, 115, т. 6, а.п. 168-171, т. 7, а.п. 65-66, 67, 68, 69, 70, 71), згідно з якими у проваджені встановлювалися уповноважені особи, обчислювалися строки, на підставі яких проводилися слідчі та процесуальні дії тощо.

Суд визнає недопустимими доказами та не покладає у основу вироку дані протоколу слідчого експерименту від 11.02.19 за участі потерпілої ОСОБА_14 (т. 4, а.п. 65-80), оскільки відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для слідчого експерименту. Відповідно законодавець визначив механізм судового контролю за законністю такої слідчої дії - шляхом допиту зазначених понятих під час судового розгляду як свідків. Стороною захисту оспорюється законність слідчого експерименту за участі потерпілої. Судом вжито передбачені законом заходи для перевірки законності слідчої дії - викликалися для допиту як свідки зазначені у протоколі поняті, однак адреси, нібито, проживання понятих виявилися фіктивними, стороною обвинувачення також не забезпечено явку таких свідків, що виключає можливість підтвердження отримання доказу у встановленому КПК порядку, а отже і можливість визнання доказу допустимим.

На стадії судового розгляду суд визнав очевидно недопустимими доказами дані протоколу огляду предмету від 29.12.18 з оптичним диском до нього (т. 5, а.п. 30-39).

Суд не покладає в основу вироку та визнає неналежними доказами дані висновку судової портретної експертизи № СЕ-19/106-23/914-ФП від 02.02.23 (т. 7, а.п. 16-34), оскільки жодних даних про обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, висновок не містить.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони (в тому числі, виклик і допит свідків, від допиту яких відмовилися) не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статей 22, 42, 43 КПК України (щодо можливості ознайомлення з матеріалами обвинувачення, оцінки доказів), статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд), до матеріалів провадження в ході судового розгляду долучено й інші документи, які надано сторонами, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню.

Показання обвинувачених про те, що вони нічого поганого потерпілій не робили, не скоювали злочинних дій щодо неї, суд розцінює як захисну позицію, викликану тим, що всі події мали місце в рамках «кримінального світу» - всі учасники (крім свідка ОСОБА_21 ) у тій чи іншій мірі залучені до такого світу і держава не часто втручається у справи всередині взаємовідносин між такими особами, у цьому ж випадку держава втрутилася, що не є типовим, але відношення учасників до такого втручання відповідне. Однак, незважаючи на показання обвинувачених, свідків сторони захисту, показання у залі суду свідків, які могли бути очевидцями дій щодо ОСОБА_14 , але заперечили це, інші докази, які були надані суду, беззаперечно підтверджують винуватість обвинувачених. Так, потерпіла прямо вказує коли, де і за яких обставин вчинялися незаконні дії щодо неї, підстави не вірити потерпілій у суду відсутні. Ці показання потерпілої підтверджуються об`єктивними джерелами доказування - даними аудіо-, відеозаписів, деталізацією з`єднань мобільних телефонів обвинувачених, на які ніхто вплинути не може, як і на висновок судово-медичної експертизи, виконаної експертом облбюро СМЕ (при цьому суд не бере в цій частині до уваги дані протоколів НСРД у вигляді спостереження за особами, контролю у вигляді слідчого експерименту, оскільки такі протоколи у цій частині є неінформативними - вони містять не виклад фактичних даних, а лише висновки, судження працівників правоохоронних органів, об`єктивно фіксують лише факт пересування учасників, який і так не заперечується стороною захисту, але при цьому не підтверджують жодних даних про розмови, дії, які мають значення для підтвердження складу злочинів). Даними ж аудіо, відео, деталізацією повністю підтверджується правдивість показань потерпілої - обвинувачені ОСОБА_7 , і ОСОБА_8 постійно і цілеспрямовано спілкуються з потерпілою, вимагають у неї кошти, погрожують, підтверджують, що саме вони заподіювали їй при цьому тілесні ушкодження; наявність таких тілесних ушкоджень, їх давність та механізм, що відповідають висунутому обвинуваченню, підтверджені експертним шляхом. Показання свідків - близьких обвинуваченого ОСОБА_7 про його перебування під час вчинення ряду дій, що інкримінуються, у Полтаві, крім показань потерпілої, спростовано даними операторів мобільного зв`язку, згідно з якими у час скоєння таких дій обвинувачений був у м. Бердичеві. Показання свідків ОСОБА_88 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_62 , ОСОБА_27 , ОСОБА_89 судом оцінюються з врахуванням того, що вони є вкрай зацікавленими особами у цьому провадженні, їхні дії, за певної роботи правоохоронних органів, могли б також кваліфікуватися, як злочинні, вони є особами, які підтримували дружні відносини з обвинуваченими, тому судом у основу вироку покладаються не ці показання, а дані більш об`єктивних джерел доказування.

Доводи ОСОБА_7 про те, що доказами не підтверджено, що телефон, який було вилучено поблизу нього і за номером якого перевірялася інформація про його місцезнаходження, належить саме йому, і, на його думку, підтвердження того, що цей телефон був у Полтаві 14-15 грудня 2018 року може свідчити про те, що це телефон якогось працівника поліції, який слідкував за ним, суд відкидає, оскільки саме з цього номеру і цього телефону зафіксовано величезну кількість контактів з іншим обвинуваченим ОСОБА_8 , з яким ОСОБА_7 дружив, вряд чи такі відносини підтримував би хтось з працівників поліції. Крім того, у телефонній книжці телефону ОСОБА_8 ці номери записані і підписані на особу, яку він називав « ОСОБА_7 », яким власне і є обвинувачений ОСОБА_7 . Так що роздруківка з`єднань беззаперечно підтверджує перебування ОСОБА_7 у Полтаві лише 14-15 грудня 2018 року, коли власне неправомірні дії щодо потерпілої у м. Бердичеві не вчинялися.

Доводи захисника про визнання недопустимими доказами даних протоколу контролю за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 02.01.19, оскільки ОСОБА_14 не попереджалася про недопустимість провокації особи на вчинення злочину, прокурор не наділений повноваженнями рішення про залучення особи до конфіденційного співробітництва, хід процесуальної дії в порушення ст.ст. 252, 104 КПК України не фіксувався від початку до закінчення (складено три окремі протоколи), у протоколі зазначені відомості, які не є предметом цієї негласної слідчої дії, а саме прослуховування розмов, а отже з протоколу неможливо встановити, коли особа прибула у приміщення оперативного підрозділу для участі у НСРД, хто конкретно з працівників правоохоронного органу надав імітаційні гроші, коли особа вийшла з приміщення оперативного підрозділу та маршрут її пересування, маршрут повернення до оперативного підрозділу, суд відхиляє. Так, суд вище надав оцінку висновкам, судженням працівника правоохоронного органу у протоколі, які не підтверджуються об`єктивними даними, у тому числі нібито розмову ОСОБА_7 та ОСОБА_14 про зустріч, і не взяв ці дані до уваги, як судом і надано оцінку взагалі ролі саме цього доказу у підтвердженні винуватості обвинуваченої. Провокації особи на скоєння злочину у досліджуваному судом випадку не було і не могло бути навіть теоретично, особам не інкримінується якась закупка/продаж, особам інкримінуються погрози, насильство, незаконне позбавлення волі, які неможливо спровокувати у рамках чинного законодавства, такої провокації і не було, всі дії обвинувачені вчиняли виключно самостійно і навпаки потерпіла попереджала про звернення до поліції, але це не лише не припинило дії обвинувачених, але й зумовило вищий рівень насильства з їхнього боку. Відповідно до статей 246, 271 КПК контроль за вчиненням злочину є окремим різновидом негласних слідчих (розшукових) дій. У контексті ч. 6 ст. 246 КПК ОСОБА_14 є іншою особою, яка тільки за рішенням слідчого чи прокурора може залучатися до проведення НСРД. Відповідно до ч. 1 ст. 246 КПК негласні слідчі (розшукові) дії це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених КПК, а згідно до п. 2) ч. 3 ст. 107 КПК України описова частина протоколу повинна містити відомості про послідовність дій та про отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, у томі числі виявлені та/або надані речі і документи. Вказані вимоги дотримано. У частині складення окремих протоколів відповідно до ч. 8 ст. 271 КПК України наявна ухвала слідчого судді від 12.12.18 (т. 4, а.п. 98-101). Встановлення з протоколу відомостей про прибуття до оперативного підрозділу, рух ОСОБА_14 до та після зустрічі з ОСОБА_7 , конкретні особи оперативних працівників, задіяних при цьому, не є важливим для цього кримінального провадження, такі відомості підпадають під законодавче визначення методів, які не підлягають розголошенню, суду не надано доказів про порушення процедури розсекречення таких відомостей.

Доводи захисника про визнання недопустимими доказами даних проколу огляду місця події від 02.01.19, оскільки відразу після нібито вручення потерпілою імітаційних коштів, слідчим оглянуто ділянку міста, на якій була особа чоловічої статі, яку обшукано слідчим і з кишень якої вилучено нібито грошові кошти, які слідчий відразу встановив, що вони імітаційні, предмет, ззовні схожий на кастет, банківські картки тощо і тут же на місці слідчий провів допит особи, суд також відкидає, як такі, що не відповідають дійсності. Так, під час огляду місця події було оглянуто ділянку місцевості, на якій поблизу, а не у ОСОБА_7 , виявлено кошти, які мали однаковий номер і були без передбачених маркувальних ознак справжніх купюр, тобто очевидно були імітаційними. За таких умов - при перебуванні у загальнодоступному місці речових доказів, передбаченої законом негайності збереження слідової інформації у слідчого залишався єдиний передбачений законом механізм його дій - саме проведення огляду місця події. Посилання захисника як на підставу для визнання недопустимим доказом висновків Верховного Суду у справі № 700/361/17 є некоректним і навпаки висновки Верховного Суду у тій справі підтверджують законність дій працівників правоохоронних органів у цій справі. Так, у справі, на яку посилається захисник, контроль за вчиненням злочину закінчився оглядом місця події у службовому кабінеті особи і тим самим лише фактичним затриманням цієї особи, у цій же справі контроль за вчиненням злочину закінчився не лише фактичним, але і формальним затриманням у порядку, передбаченому чинним законодавством, про що складені відповідні протоколи. Протокол про результати контролю за вчиненням злочину, який завершено о 17.50, складено у присутності ОСОБА_7 , про свідчить його підпис у протоколі. Саме з 17.50 ОСОБА_7 офіційно затриманий у порядку ст.ст. 208, 209 КПК України, однак процедура затримання, передбачена чинним законодавством, вимагає необхідність вжиття ряду організаційних заходів, зокрема залучення захисника, що потребує відповідного часу. У той же час на той момент існувала необхідність у негайному проведенні слідчої дії, спрямованої на отримання (збирання) доказів, а саме вилучення предметів (імітаційних коштів, телефону) на загальнодоступній ділянці місцевості, для чого КПК України визначено саме таку слідчу дію, як огляд місця події. ОСОБА_7 був учасником такого огляду з відповідними правами, добровільно видав предмет, який, крім інших, при цьому залишався на той момент у нього, підписав протокол огляду, скарг, зауважень не мав. Доводи захисника про визнання недопустимими даних протоколу в частині пояснень ОСОБА_7 судом взято до уваги і такі дані не використовуються з підстав наведених вище при оцінці джерела доказування.

Доводи захисника про визнання неналежним доказом даних протоколу обшуку автомобіля, оскільки вилучені у автомобілі речі не несуть доказової бази, судом відхиляються, оскільки під час проведення такого обшуку у порядку передбаченому чинним законодавством були вилучені речові докази, дані з яких суд використовує при прийнятті рішення.

Доводи захисника про визнання недопустимими доказами даних протоколів НСРД, які складені працівником УКР ОСОБА_103 , оскільки додатки до протоколів не відкрито обвинуваченому ОСОБА_7 у порядку ст. 290 КПК України, складені особою, яка не була присутньою при їх проведенні, невчасно та всупереч вимогам ст.ст. 252, 104, 106 КПК України, ухвали слідчого судді про надання дозволів на проведення НСРД є необґрунтованими та переписаними з клопотань прокурора, суд також відхиляє. Так, відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити стороні захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Законодавець не визначив обов`язку прокурора або слідчого ознайомлювати, надавати для ознайомлення будь-які докази, визначено лише обов`язок повідомити про надання доступу до матеріалів. Цей обов`язок слідчим було виконано і ОСОБА_7 , і його захиснику було надано такий доступ. Реалізація свого права на ознайомлення залежала виключно від сторони захисту, будь-які відомості про те, що стороні захисту обмежувався доступ до дисків відсутні. Посилання захисника у цій частині на висновок ВП ВС у справі № 751/7557/15-к є некоректним, оскільки у тій справі ВС надавав оцінку невідкриття стороні захисту процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД, і які, до того ж не були у наявності. Відповідно до ст. 252 КПК України за результатами (це спеціальна норма по відношенню до ст. 104 КПК України і тому при конкуренції норм застосовується саме вона) проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Відомості про осіб, які проводили НСРД, можуть зазначатися із забезпеченням конфіденційності даних про таких осіб у порядку, визначеному законодавством. Згідно зі ст. 41 КПК України оперативні підрозділи правоохоронних органів здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії за письмовим дорученням слідчого, прокурора і під час виконання доручень співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. У відповідності до вимог ст. 266 КПК України дослідження інформації, отриманої за результатами НСРД при застосуванні технічних засобів, здійснюється вивченням змісту отриманої інформації, про що складається протокол; при виявленні відомостей, що мають значення для досудового розслідування і судового розгляду, в протоколі відображається відповідна частина інформації (знову ж таки це спеціальна норма). Ці вимоги закону дотримано, у провадженні наявні доручення слідчого, відповіді на них з оперативного підрозділу. Оперативний співробітник ОСОБА_103 зафіксований як учасник у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій і у протоколах, складених у цій справі, у цей же час слідчим. Посилання захисника на правові висновки ВС у справі № 761/20890/15-к є некоректними, оскільки у тій справі ВС надавалася оцінка протоколам НСРД з точки зору законності надання дозволів на проведення таких дій. При цьому суд бере до уваги висновки ВС у справі № 454/2567/17, на які послалася у запереченні прокурор, згідно з якими Верховний Суд не погодився з доводами сторони захисту про наявність підстав визнавати істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону недотримання органом досудового розслідування 24-годинного строку передачі прокурору протоколу (ч. 3 ст. 252 КПК) про результати НСРД, оскільки таке порушення не має суттєвого впливу на права підозрюваного, зокрема й на захист, а отже, не містить ознак істотного порушення кримінального процесуального закону, при цьому сторона захисту не навела жодних аргументів про протилежне. У цій справі стороною захисту також не наведено жодних доводів, доказів про наявність суттєвого впливу невчасності складання протоколів на права обвинувачених. У суду відсутні підстави для визнання незаконними ухвал слідчих суддів апеляційного суду про надання дозволів на проведення НСРД.

Разом з тим, суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження доводи захисника про відсутність доказів на підтвердження існування у діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Так у цій справі основним і фактично єдиним прямим доказом винуватості є показанням потерпілої. Щодо дій обвинуваченого ОСОБА_9 потерпіла вказувала та вказує, що останній їй вимог про передачу будь-чого не виказував, тілесні ушкодження їй не спричиняв, не був спільником ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Про вчинення будь-яких дій, передбачених об`єктивною стороною складу злочину, передбаченого ст. 189 КК України, наявності попередньої змови, не міститься будь-яких відомостей і у матеріалах НСРД. Доводи сторони обвинувачення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 доводиться тим, що він був присутнім при вимаганні у потерпілої грошових коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , йому показували нанесені потерпілій тілесні ушкодження, а тому у вказаному випадку має місце наявність конклюдентних дій з його сторони, судом відкидається, оскільки така присутність жодним чином не впливає на наявність у його діях об`єктивної сторони складу злочину. Єдиним фактом, достовірно підтвердженим доказами, як показаннями потерпілої, так і аудіо-, відеофіксацією, є висловлення ОСОБА_9 погроз потерпілій смертю у автомобілі 26.12.18. З врахуванням того, що за декілька днів до подій потерпіла була прилюдно побита іншими обвинуваченими, що протягом тривалого проміжку часу і їй, і її близьким висловлювалися погрози вбивством, у потерпілої ОСОБА_14 на той момент були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози. Водночас даних про те, що така погроза була висловлена у змові з діями інших обвинувачених, в ході судового розгляду не встановлено, потерпіла заперечила існування такої змови. При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 334 КПК України висновок суду щодо засудженого ґрунтується виключно на доказах, а ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Органом досудового слідства жодних доказів, що б вказували на висловлення ОСОБА_9 потерпілій вимог передачі чужого майна, з погрозою застосування насильства над потерпілою та її близькими родичами, наявність у нього попередньої змови з іншими обвинуваченими на вчинення таких дій не здобуто, мотивів неприйняття до уваги показань обвинуваченого та потерпілої в цій частині стороною обвинувачення нічим не мотивовано та не обґрунтовано. За таких умов, з врахуванням викладеного вище та підтвердження об`єктивно єдиного факту неправомірної поведінки до потерпілої дії обвинуваченого ОСОБА_9 мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 129 КК України.

При формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд також виправляє описки та виключає фантазування слідчого, допущені при складанні обвинувального акту, як такі що суперечать дослідженим доказам та встановленим фактичним обставинам (ініціали потерпілої ОСОБА_14 , а не ОСОБА_14. , про що є власне постанова слідчого про уточнення; адреса утримання потерпілої - АДРЕСА_8 , а не АДРЕСА_16 ; пустир на АДРЕСА_10 , а не ОСОБА_90; жодних доказів про з`явлення первинного злочинного умислу саме у ОСОБА_7 і його пропозицію іншим обвинуваченим приєднатися до його наміру 23.11.18, домовленість про приєднання під час зустрічі 02.01.19 у разі здійснення опору, взагалі не існує і не існувало, з чого слідчий взяв таке формулювання, не зрозуміло).

Оцінивши ж наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в межах висунутого обвинувачення (зокрема повторність ОСОБА_7 не інкримінувалася), доведеною частково та кваліфікує їхні дії:

*дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілою та її близькими родичами (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань; за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастету без передбаченого законом дозволу;

*дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілою та її близькими родичами (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань;

*дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 129 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Обвинувачений ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . До матеріалів провадження долучено копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_33 від 22.07.19 та актового запису про смерть № 962 від 22.07.19 (т. 2, а.п. 4, 8, 39), згідно з якими ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Бердичева Житомирської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Бердичеві, причина смерті: Раптова серцева смерть. Враховуючи невстановлення судом підстав для реабілітації померлого обвинуваченого, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 підлягає закриттю.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_107 та ОСОБА_9 , суд не встановив.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає: рецидив злочинів. Суд не визнає такою обставиною у випадку обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки той визнається винуватим у скоєнні кримінального проступку, а не злочину.

При призначенні покарання обвинуваченим суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, дані про особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують їхнє покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, є тяжким злочином, передбачені ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України - нетяжкими злочинами, а передбачене ч. 1 ст. 129 КК України - з 01.07.20 кримінальним проступком.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, працював механіком, за місцем роботи характеризувався позитивно.

З урахуванням наведеного, зокрема характеру і кількості суспільно небезпечних діянь, вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 , беручи до уваги санкцію закону про кримінальну відповідальність, особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим, позицію потерпілої щодо міри покарання, суд призначає покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі. При цьому суд враховує мотиви і причини скоєння злочинних дій (попередня крадіжка майна у близької людини), способи вирішення таких проблем у такому середовищі, щире нерозуміння обвинувачених причин втручання саме у цьому випадку у їхні взаємовідносини (причини такого втручання виходять за межі судового розгляду), враховує роль кожного із учасників і вважає, що призначення покарання ближче до максимальної межі санкції кримінального закону буде завідомо несправедливим і тому, з врахуванням запропонованих мір покарання, визначає обвинуваченому ОСОБА_7 покарання все ж не ближче до максимальної міри. На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ними так і іншими особами.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинено 26.12.18, тобто з дня вчинення кримінального правопорушення минуло понад три роки, за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі, відповідно до ст. 12 КК України це правопорушення були злочином невеликої тяжкості, а з 01.07.20 є кримінальним проступком, ОСОБА_9 від слідства та суду не ухилявся, до кримінальної відповідальності, у тому числі за скоєння злочинів, не притягувався, а тому, відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 49, а також ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_9 підлягає звільненню від покарання.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілої-цивільної позивачки, суд виходить з наступного. Так, згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому у кримінальній справі не можуть розглядатися позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. Такі позови заінтересовані особи можуть пред`явити в порядку цивільного судочинства (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.89 № 3 з наступними змінами і доповненнями). ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вимаганні та незаконному позбавленні волі і відповідно до обвинувального акта матеріальна шкода вчиненими кримінальними правопорушеннями не завдана. Суд же не вправі виходити під час судового розгляду за межі висунутого обвинувачення і досліджувати ці обставини. На підставі викладеного вище, слід зробити висновок, що ці заявлені потерпілою позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди виходять за межі висунутого обвинувачення і тому розгляду і вирішенню в межах судового розгляду кримінального провадження не підлягають. Потерпіла має право звернення з позовами про відшкодування такої шкоди в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, суд частково задовольняє цивільний позов ОСОБА_14 щодо стягнення моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що така шкода заподіяна злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_7 , враховує глибину, характер та обсяг душевних страждань потерпілої, яка протягом доволі значного проміжку часу зазнала незаконного впливу, вимушена була переживати за своє життя і життя найближчих їй людей, вживати заходів для захисту і відновлення справедливості, нервувати через здійснення досудового слідства та судового розгляду. При цьому суд бере до уваги вік, матеріальний стан, соціальне становище обвинуваченого, враховує ступінь вини, керується принципом розумності і достатності, і вважає, що визначений розмір відшкодування на суму 30000 грн. є достатньою справедливою сатисфакцією. Обвинувачений ОСОБА_8 помер і тому з врахуванням ч. 3 ст. 1230 ЦК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження у частині заявлених до ОСОБА_8 вимог про стягнення моральної шкоди підлягає закриттю. Потерпіла ОСОБА_108 у судовому засіданні 13.03.23, перед закінченням судового розгляду попросила залишити без розгляду її вимоги до обвинуваченого ОСОБА_9 .

Процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судової експертизи холодної зброї та судової портретної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, враховуючи особу обвинуваченого, його попередні судимості, беручи до уваги призначене покарання, до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Підстав для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу, враховуючи прийняте судом щодо обвинуваченого рішення, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:

*за ч. 2 ст. 189 КК України - у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки;

*за ч. 2 ст. 146 КК України - у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки;

*за ч. 2 ст. 263 КК України - у виді арешту на строк 05 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань обвинуваченому ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 06 (шість) місяців.

Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_7 обраховувати з 20 березня 2023 року.

ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

На підставі статей 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України - закрити у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди. В решті позовні вимоги - залишити без задоволення. Провадження у справі про стягнення з ОСОБА_8 завданої злочином моральної шкоди - закрити.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили:

імітаційні (несправжні) грошові кошти в кількості 15 купюр номіналом по 200 грн. кожна із однаковими серією та номерами ЗЕ92620777, кастет золотавого кольору, які відповідно до постанови старшого слідчого від 18.02.19 залишено на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області - знищити;

мобільний телефон марки Fly у корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 , в якому знаходились сім-картки мобільного оператора «Лайф» та «Київстар», банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_34 та предмет, виготовлений з металів білого та жовтого кольорів у формі хреста із зображенням «Розпяття Ісуса Христа», які відповідно до постанови старшого слідчого від 18.02.19 залишено на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області - повернути законному володільцю ОСОБА_7 ;

автомобіль марки «Ауді» А-6, н.з НОМЕР_8 , мобільний телефон марки «Viaan», ІМЕІ: НОМЕР_11 , ІМЕІ2: НОМЕР_35 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_13 , мобільний телефон марки «Motorolla» ІМЕІ: НОМЕР_14 (остання цифра затерта), мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору в силіконовому чохлі, мобільний телефон «Ergo» ІМЕІ: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», розкладний ніж, які відповідно до ухвали суду від 27.02.19 передано на відповідальне зберігання без скасування арешту до винесення кінцевого рішення по справі законному володільцю ОСОБА_8 - повернути законному володільцю ОСОБА_39 ;

три оптичні диски з відеозаписами з камер зовнішнього спостереження (два - з приміщення за адресою: АДРЕСА_17 , один - з приміщення відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 11/1), які приєднано до матеріалів провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 4776 грн. 60 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів при проведенні Житомирським НДЕКЦ МВС України судової експертизи холодної зброї та судової портретної експертизи (отримувач: ГУК у Жит. обл./ ТГ м. Житомир/24060300; банк отримувача: Казначейство України; ; рахунок UA4489 9998 0313 0101 1500 0006 797; код класифікації доходів: 24060300).

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.01.19 на майно вилучене у ході обшуку автомобіля марки «Ауді» А-6, н.з НОМЕР_8 , який знаходився біля будинку АДРЕСА_19, в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Viaan» ІМЕІ: НОМЕР_11 , ІМЕІ2: НОМЕР_12 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_13 , автомобіль марки «Ауді» А-6, н.з НОМЕР_8 , мобільний телефон марки «Motorolla» ІМЕІ: НОМЕР_14 (остання цифра затерта), мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору в силіконовому чохлі, мобільний телефон «Ergo» ІМЕІ: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», розкладний ніж, а також на майно, вилучене у ході огляду місця події на ділянці місцевості, розташованої на тротуарі вулиці Шевченка в м. Бердичеві Житомирської області, під час якого виявлено та вилучено: імітаційні (несправжні) грошові кошти в кількості 15 купюр номіналом по 200 грн. кожна із однаковими серією та номерами ЗЕ92620777, мобільний телефон марки Fly у корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 , в якому знаходились сім-картки мобільного оператора «Лайф» та «Київстар», предмет ззовні схожий на кастет золотавого кольору з чотирма отворами, на передній та задній частині якого наявні свастичні зображення, банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_34 та предмет, виготовлений з металів білого та жовтого кольорів у формі хреста із зображенням «Розпяття Ісуса Христа» - скасувати.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_9 - не застосовувати.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 02.01.19 до 04.01.19 та з 23.01.19 до 19.03.23 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1