У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.05.2023.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу суду такою, що не відповідає гарантіям справедливої судової процедури, принципу верховенства права, як наслідок - ухвалення з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, суд, в порушення вимог ст. 196 КПК України, зазначив на наявність ризиків ухилення обвинуваченого від суду та можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень, без посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Вважає, що рішення суду ґрунтується на припущеннях сторони обвинувачення. Захисник наголошує, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуває під вартою понад двох років. Зазначає, що суд не врахував того, що зі сплином часу продовження запобіжного заходу потребує більшої обґрунтованості тих ризиків на які посилається сторона обвинувачення.

Апелянт вважає, що клопотання прокурора в черговий раз містить перерахування можливих ризиків, існування яких визначено законодавством, але жодним чином не обґрунтоване прокурором.

Стверджує, що посилання сторони обвинувачення на можливість переховування обвинуваченого від суду в разі його перебування на свободі є припущенням прокурора.

Окрім того, апелянт зазначає, що тяжкість покарання відносно ОСОБА_7 , не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Вважає, що висновки суду не узгоджуються з встановленою практикою ЄСПЛ.

На думку апелянта, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений має місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, характеризується виключно з позитивної сторони, предмети вчинення злочину у обвинуваченого вилучені та всі необхідні слідчі дії вже проведені, а тому відсутні підстави щодо продовження протиправної поведінки обвинуваченим у подальшому. Також звернув увагу, що прокурор, звертаючись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , зазначає про існування одних і тих самих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, жодного разу не зазначивши об`єктивного обґрунтування їх наявності та необхідності застосування саме тримання під вартою.

Захисник зазначає, що ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» не обладнана укриттями, а відтак - не в змозі забезпечити в повній мірі збереження життя та здоров`я осіб, які в ній утримуються. Тому, на даний час утримання ОСОБА_7 в умовах СІЗО є недоцільним та таким, що не відповідає принципам справедливості та розумності.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0000556 за обвинуваченням ОСОБА_7 та інших осіб.

17.03.2023 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В клопотанні прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, передбачених ч.3 ст.307 КК України, за що законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а також у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів без мети збуту, вчинених за попередньою змовою групою осіб - за ч.2 ст.309 КК України. Інкриміновані злочини, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, та ОСОБА_7 обвинувачується у їх вчиненні в складі організованої злочинної групи, повторно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції дійшов висновку, що судовий розгляд до закінчення строку тримання під вартою не завершений, а ризики зазначені прокурором продовжують існувати і на даний час.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду. Так, апелянт була повідомлена про розгляд поданої нею апеляційної скарги 04.04.2023, однак в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, в зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено на 06.04.2023 на 11-00. Захиснику направлено повідомлення про відкладення судового засідання на зазначену дату заздалегідь, про що свідчить довідка про доставку 04.04.2022 13:29 електронного листа. Заяви про відкладення апеляційного розгляду, який призначено на 06.04.2023, не надійшло.

З урахуванням вимог ч.3 ст. 422-1 КПК щодо розгляду апеляційної скарги не пізніш ніж через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції, а також з огляду на положення ч.4 ст. 422-1 КПК, за відсутністю клопотання про відкладення розгляду за умови належного сповіщення апелянта, неявка захисника не перешкоджає апеляційному розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений про апеляційний розгляд, про що свідчить його розписка від 03.04.2023, але заяву про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги не подавав.

Прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України ( в редакції Закону України від 18 жовтня 2022 року № 2690-IX), яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ці вимоги закону дотримані при розгляді клопотання.

Під час судового розгляду прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор послався на існування ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати.

Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, за що законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а також у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів без мети збуту, вчинених за попередньою змовою групою осіб - за ч.2 ст.309 КК України.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинених в складі організованої злочинної групи, повторно. Тому існує ризик ухилення обвинуваченого від суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням висунутого обвинувачення в тому, що ОСОБА_7 є одним з керівників організованої групи, та з огляду на те, що свідками є особи, які придбавали наркотичні засоби, та самі обвинувачені ще не допитані судом, ОСОБА_7 може вдатись до тиску на інших обвинувачених, свідків, з метою схилення останніх до надання показань на його користь.

Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що є обґрунтованими заявлені прокурором ризики щодо можливості вчинення ОСОБА_7 інших злочинів чи продовження злочинної діяльності, приймаючи до уваги вид та багатоепізодність протиправних дій, що ставляться йому в провину, а також враховуючи, що останній до затримання не працював, іншого легального джерела доходу не мав.

Доводи захисника про те, що зазначені ризики не доведені є необґрунтованими.

Враховуючи, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у даному випадку застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою, є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також характеру інкримінованих кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно обвинуваченого на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить захисник, не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Корабельного районного суду м.Миколаєва від 21 березня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_3