Справа № 944/6424/22
Провадження №1-кп/944/681/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2023м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000679 від 03.09.2022 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Заводське Чортківського району Тернопільської області, неодруженого, такого, що має на утриманні малолітнього сина, з вищою освітою, працюючого ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

судом визнано доведеним, що 03.09.2022 близько 05:45 год, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по об`їзній дорозі м.Яворова в межах нерегульованого перехрестя автодоріг «Яворів-Грушів-Рава-Руська», рухаючись у напрямку вул.С.Стрільців в м.Яворові, грубо порушив вимоги п.п.10.1, 16.3, 16.11, технічні вимоги дорожніх знаків 2.1 та 2.2 розділу 33 «ДОРОЖНІ ЗНАКИ», а також технічні вимоги дорожньої розмітки 1.13 розділу 34 «ДОРОЖНЯ РОЗМІТКА» чинних Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він не зупинився та не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Audi A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , яка рухалась головною дорогою в напрямку м.Рава-Руська, та мала перевагу у русі, в наслідок чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

В результаті порушень Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 , водій автомобіля марки «Audi A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження: забійну рану лівої скроневої ділянки, синець в ділянці проекції крила тазової кістки зліва, синці в поперековій ділянці справа, на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча в середні третині з переходом на задню зовнішню поверхню лівого передпліччя у верхні третині, на тильній поверхні третього пальця лівої китиці, забійну рану на долонній поверхні п`ятого пальця правої китиці, синці на внутрішні поверхні правого стегна в нижні третині з переходом на ділянку правого колінного суглобу та праву гомілку у верхні третині по внутрішньо-задній поверхні в ділянці правого гомілково-ступневого суглобу, на зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, передній поверхні ділянки лівого колінного суглобу та на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, садно на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхні третині, що відносяться до легких тілесних ушкоджень; ЗЧМТ, струс головного мозку, що відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; двокісточковий перелом гомілковоступного суглоба, що за критерієм тривалого розладу здоров`я відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Також пасажир автомобіля марки «Audi A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця та садна на спинці носа та множинні садна на лівій гомілці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень; травму голови у вигляді «дифузної травми головного мозку та мозочка, ВЧМТ, забій головного мозку легкого ступеню, вдавленого перелому лівої скроневої кістки з поширеністю на пірамідку, гемотимпануму зліва, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент її спричинення.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, положень ст.63 Конституції України, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується визнав повністю, пояснив, що 03.09.2022 у нічний час керував автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», не помітив дорожнього-знаку «дати дорогу» та допустив зіткнення з автомобілем марки «Audi A4», уникнути дорожньо-транспортної пригоди не вдалось. Потерпілим шкоду відшкодував, щиро кається у вчиненому, просить суд суворо не карати та не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви, в яких зазначили, що шкоду обвинуваченим відшкодовано в повному обсязі, претензій до обвинуваченого не мають та просять призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та без позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі положень ч.3 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого, що повністю визнав свою вину, інші докази, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, судом не досліджувались.

Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України є вірною, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Так, ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, має на утриманні малолітнього сина, вчинив необережний тяжкий злочин (враховуючи положення ст. 4, 5, 12 КК України), в стані сп`яніння не перебував, після ДТП залишився на місці події, сприяв виклику швидкої медичної допомоги та поліції, висловив жаль щодо спричинених наслідків.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу винного, позиції прокурора, наслідків кримінального провадження, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, приймаючи до уваги особу винного, який раніше не судимий, окрім скоєного характеризується позитивно, вчинив необережний злочин, відсутність обставин, які б обтяжували йому покарання, висновок органу пробації про низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього передбачених ст.76 цього ж Кодексу обов`язків.

На думку суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, суд враховує, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом, грубо порушив Правила дорожнього руху, а тому суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді одного року позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст.94, 349, 369-371, 373 376, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 8495,10 (вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять ) гривень 10 копійок витрат за проведення експертиз.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль марки «Аudi А4», номерний знак НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_6

- автомобіль марки «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 05.09.2022 на автомобіль марки «Аudi А4», номерний знак НОМЕР_3 , власником якого, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23 лютого 2022 року є ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 05.09.2022 на автомобіль марки «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 25 липня 2017 року є ОСОБА_5 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія повного тексту вироку вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом №2462-ІХвід 27.07.2022).

Суддя ОСОБА_1