печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши матеріали клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна у межах кримінального провадження № 0000048 від 12.01.2023,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2022 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна у межах кримінального провадження № 0000048 від 12.01.2023.

До початку розгляду клопотання прокурор ОСОБА_2 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000048 від 12.01.2023, звернувся з заявою про повернення клопотання для доопрацювання.

Слідчий суддя дослідивши матеріали провадження, заяву прокурора про повернення клопотання, її обґрунтування, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Проте, кримінальним процесуальним законодавством не передбачено повернення клопотання про арешт майна за заявою слідчого/прокурора.

Разом з тим, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, частиною 2 статті 185 КПК України передбачено, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, враховуючи викладені обставини та волевиявлення сторони обвинувачення, яка не підтримує клопотання у тому вигляді, в якому воно подане, приходжу до переконання, що клопотання про арешт майна, підлягає поверненню заявнику, що у відповідності до п. 19 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 26, ч. 3 ст. 172, ч. 2 ст. 185 КПК України, є його правом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 7, 26,19, 172, 185 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна у межах кримінального провадження № 0000048 від 12.01.2023 повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1