Справа № 172/311/22
Провадження № 1-кп/191/80/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 04.04.2022 відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, безробітного, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 15.08.2018 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч.1,4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 14.12.2021 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 близько 22 год. 30 хв. 03.04.2022, перебуваючи в одному із вагонів електрички №6130 сполученням «Дніпро- Головний - Межова», побачив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра перебувала в тому ж вагоні вищевказаної електрички. В цей час у ОСОБА_5 , який мав при собі невстановлений під час досудового розслідування ніж, раптово виник протиправний намір на напад з метою заволодіння чужим майном.

Ігноруючи указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи в одному із вагонів електрички №6130 сполученням «Дніпро-Головний - Межова», неподалік станції Письменна, між станціями Роздори та Письменна, більш точного місця скоєння кримінального правопорушення під час слідства встановити не вдалося, підійшов до ОСОБА_6 , дістав невстановлений під час досудового розслідування ніж та наказав жінці віддати йому грошові кошти, котрі та мала при собі, погрожуючи при цьому фізичною розправою. Отримавши негативну відповідь від потерпілої, ОСОБА_5 , слідуючи своєму протиправному умислу, достовірно усвідомлюючи свої дії, передбачаючи при цьому суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у положенні стоячи, а потерпіла у положенні лежачи на правому боку, наніс потерпілій три удари по лівій та правій нозі, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді однієї гематоми зовнішньої поверхні лівої сідничної ділянки, одного синця верхньої третини зовнішньої поверхні лівої гомілки, одного синця нижньої третини внутрішньої поверхні правої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 заволодів майном потерпілої, а саме: грошовими коштами у сумі 40000 гривень, літньою сукнею коричневого кольору з білим комірцем з шовку, розмір 42, вартістю 180 гривень, ювелірними прикрасами: перлами білого кольору, виготовленими з матеріалу ракушки довжиною 45см вартістю 130 гривень, намистом з гірного кришталю довжиною 35см вартістю 155 гривень, брошкою з чехословацького скла у формі пелюстки розміром 4.5x3.5см вартістю 150 гривень, брошкою чорного кольору з круглою перлою червоного кольору та дрібними каменями червоного кольору, виготовленими зі скла, розміром 6.5x3см вартістю 100 гривен, біжутерією: намистом на шию довжиною 37см, яке складається з різних дрібних янтарних каменів та різні за кольором (фіолетовий, золотистий, білий чорний, зелений, червоний, сірий) вартістю 100 гривень, біжутерією: намистом на шию довжиною 60см, яке складається з різних невеликих за розмірів морських каменів та різні за кольором (чорного, зеленого, білого червоний з відтінком білого) вартістю 100 гривень.

В цей час електричка зупинилася на станції Письменна, що розташована в с.Письменне Васильківської ОТГ Синельниківського району Дніпропетровської області, де ОСОБА_5 вибіг з вагону та зник з місця вчинення злочину, чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 40915 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчинений повторно та в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, та пояснив, що дійсно мали місце обставини вчинення ним кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6 , але ніякого ножа у нього не було, про що з самого початку було ним зазначено слідству. Він надавав показання слідчому та визнавав свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Так, під час його руху в електропоїзді сполученням Дніпро-Межова, яким він їхав до батька, в одному з вагонів він побачив жінку похилого віку з двома сумками та у нього виник намір на заволодіння її майном. Впевнившись, що у вагоні більше нікого немає, він підійшов до жінки та наказав віддати йому гроші. Жінка дістала з кармана мобільний телефон кнопковий розкладний та він вихватив в неї з рук вказаний телефон, також ривком вихопив дві сумки та вибіг з вагону. В цей час потяг зупинився на станції Письменна. Далі він пішов в напрямку сел. Роздори. По дорозі біля стели «Родина» залишив сумки, в яких знаходилися речі потерпілої, які саме він не роздивлявся. Забрав з собою лише жіночу сумочку, в якій знаходилися гроші в сумі приблизно 30000 грн, поліетиленовий пакет з прикрасами та паспорт. Пакет з прикрасами він потім залишив у свого знайомого ОСОБА_7 , паспорт викинув, телефон поламав, а гроші витратив. Тілесні ушкодження він потерпілій не спричиняв. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 03.04.2022 вона їхала в електропоїзді зі станції Дніпро до станції Межова до своєї сестри. З собою у неї були грошові кошти в сумі 40000 грн., документи та ювелірні прикраси, а також продукти харчування та одяг. Все це було в двох сумках - одна чорна багажна з продуктами харчування та документами, та друга салатового кольору, в якій знаходилися одяг та ікона ОСОБА_8 . Крім того, в неї на плечі висіла жіноча сумочка темно синього кольору з грошима та прикрасами. Вона була у вагоні одна, коли туди зайшов обвинувачений ОСОБА_5 . Під час руху поїзду він підійшов до неї та сказав віддати йому гроші. Потім вдарив її в обличчя, почав тягнути сумки, але вона їх не відпускала. Потім він дістав ніж та наказав віддати гроші. Після її відмови, він завалив її на підлогу та почав бити по тілу ногами та руками по обличчю. Коли потяг зупинився, він схватив сумки та випригнув у відкриті двері. Це було о 22-30 год. на станції Письменна. Потім частину речей та прикрас їй повернули. Також зазначила, що ОСОБА_5 забрав у неї з карману мобільний телефон по типу розкладушки червоного та чорного кольору. Цивільний позов не заявляла.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що приблизно о 02 год. ночі (точну дату не пам`ятає, але це було пов`язано з нападом на жінку в електричці), йому зателефонував ОСОБА_5 та попросив його забрати зі станції Письменна, але він не міг залишити роботу на шиномонтажі та відмовив ОСОБА_5 . Під ранок, коли почало світати, ОСОБА_5 сам прийшов до нього на шиномонтаж в с.Роздори та попроив відвезти його в м.Синельникове , щоб купити телефон та зняти квартиру. Він погодився, але сказав, що поїдуть трохи пізніше , так як йому теж потрібно було в Синельникове по особистим справам. Він закрив ОСОБА_5 на шиномонтажі, а потім близько 12 години вони поїхали до м.Синельникового. У ОСОБА_5 був телефон по типу розкладушки та якісь кошти купюрами по 200, 500 грн. Він запропонував заплатити за поїздку в м.Синельникове 5000 грн. В м.Синельникове ОСОБА_5 купив собі новий мобільний телефон та заплатив свідку обіцяні кошти. В той час, коли вони знаходилися в машині, свідку зателефонував батько та сказав, що ОСОБА_5 розшукує поліція за напад на жінку. Вказану розмову ОСОБА_5 почув, після чого вийшов з машини та пішов у невідомому напрямку. В приміщенні шиномонтажу він знайшов пакет з ювелірними прикрасами. Як він зрозумів, ці речі залишив там ОСОБА_5 .

Також судом були досліджені наступні письмові матеріли справи:

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.04.2022 від потерпілої ОСОБА_6 , в якому вона просить притягнути до відповідальності невідомого їй чоловіка, який 03.04.2022 о 22-30год. в електропоїзді Дніпро-Межова відкрито заволодів її особистими речами (т.2 а.с.16);

-протокол огляду предметів від 09.04.2022 з фототаблицею, згідно з яким були оглянуті та вилучені прикраси та батарея від мобільного телефону, які добровільно видав свідок ОСОБА_7 з приміщення шиномонтажу за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с.19-22);

-протокол огляду місця події від 09.04.2022 та фототаблиця до нього, згідно з яким було оглянуто ділянку території по АДРЕСА_4 та виявлено розкиданий одяг та посуд (т.2 а.с.33-39);

-висновок експерта №34 за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якого у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми зовнішньої поверхні лівої сідничної ділянки, одного синця верхньої третини зовнішньої поверхні лівої гомілки, одного синця нижньої третини внутрішньої поверхні правої гомілки. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких та могли утворитися в термін, вказаний потерпілою - 03.04.2022(т.2 а.с.49-50);

-протокол проведення слідчого експерименту від 13.04.2022, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 показала обставини, які мали місце 03.04.2022 о 22-30 год. (т.2 а.с.51-55);

-додатковий висновок експерта №38 від 04.05.2022 за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якого виявлені у неї тілесні ушкодження могли утворитися при такому механізмі їх утворення, який зазначений під час проведення слідчого експерименту від 13.04.2022 за участі потерпілої (т.2 а.с.58-59);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2022, згідно з якими потерпіла ОСОБА_6 на фото №1 впізнала особу ОСОБА_5 , який наніс їй тілесні ушкодження та викрав майно(т.2 а.с.127-130);

-протокол пред`явлення предметів для впізнання за фотознімками від 13.04.2022, згідно з якими потерпіла ОСОБА_6 впізнала свої речі (т.2 а.с.131-141);

-висновок експерта №1082/22 від 04.05.2022 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи відповідно до якого вартість викрадених у потерпілої ОСОБА_6 речей станом на 03.04.2022 становить 915 гривень 00 коп. (т.2 а.с.150 -155);

-протокол проведення слідчого експерименту від 26.05.2022 та відеозаписом до нього, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_9 (т.2 а.с.169-172);

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючи законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді та встановлює межі майбутнього судового розгляду.

Європейський Суд з прав людини, практика якого згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства, у своїх рішеннях неодноразово вказував на критерії, яким має відповідати обвинувальний акт у кримінальному провадженні ( рішення ЄСПЛ від 26 червня 2008 року у справі « Ващенко проти України»), де суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене, як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справі « Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року) у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення ЄСПЛ від 19.12.1989 у справі « Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79).

Відповідно до ст.7 КПК України однією із засад кримінального провадження є безпосередність дослідження доказів.

Згідно до вимог ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи позицію сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та визнання ним вини за ч.4 ст.186 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Об`єктивна сторона грабежу характеризується відкритим способом викрадення чужого майна. Вчинення грабежу можливе у формі:1) відкритого викрадення чужого майна без застосування насильства або погрози його застосування (ненасильницький грабіж);2) відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства або погрози його застосування (насильницький грабіж).

При насильницькому грабежі винний не тільки прикладає певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, а ще і вдається до насильницького впливу на потерпілого чи інших осіб. При цьому насильство застосовується як засіб протиправного вилучення або утримання такого майна.

Насильницький грабіж необхідно відмежовувати від розбою. Основними ознаками, за якими розрізняються ці злочини, є: а) спосіб посягання (грабіж - це завжди відкрите посягання, а розбій може вчинюватись як відкрито, так і таємно); б) характер фізичного і психічного насильства (при грабежі для досягнення своєї мети винний застосовує насильство, що не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, або погрозу такого насильства, при розбої - насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або погрозу таким насильством); в) момент закінчення (грабіж за своєю конструкцією є злочином з матеріальним складом і вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним, тоді як склад розбою сконструйований як усічений і розбій вважається закінченим з моменту нападу незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном).

Іншою кваліфікуючою грабіж ознакою, передбаченою диспозицією ч.4 с т.186 КК України, є вчинення його в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Одночасно ст. 187 КК України як склад злочину визначено напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Отже єдиним чинником, який відрізняє ці два суміжних складів злочинів, є саме ознака небезпечності насильства для життя та здоров`я потерпілого.

При цьому суд звертає увагу, що при грабежі, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого або з погрозою застосування такого насильства, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, однак він є незначним. Натомість, за загальним визначенням розбій, як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.

В ході судового розгляду була допитана потерпіла ОСОБА_6 , досліджені дані протоколу проведення слідчого експерименту за її участю від 13.04.2022, та встановлено наступне.

ОСОБА_10 звернулася до органу досудового розслідування із заявою , в якій зазначила, що просить притягнути до відповідальності невідомого їй чоловіка, який 03.04.2022 о 22-30год. в електропоїзді Дніпро-Межова відкрито заволодів її особистими речами. До потерпілої обвинуваченим ОСОБА_5 було застосовано фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, та згідно з висновком судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_6 були завдані легкі тілесні ушкодження. В поясненнях, наданих суду, остання зазначила, що нападник приставив їй до шиї ножа та наказав віддати гроші, а потім почав бити по обличчю руками. При цьому, аналізуючи пояснення потерпілої, а також дослідивши протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої та фототаблицю до нього, судом встановлено, що потерпіла, намагаючись відтворити обстановку подій, тримає ніж у лівій руці та показує як нападник б`є її по обличчю кулаком правої руки, а потім б`є кулаком лівої руки. При цьому, при ударі лівою рукою по обличчю, ніж в лівій руці відсутній. Надалі при відтворення подій ніж взагалі відсутній. Потім , як вона зазначила, нападник повалив її на підлогу, тримаючи правою рукою за шию , вдарив кілька раз ногами по тілу, після чого схватив її сумки та вибіг з вагону. Тобто, пояснюючи обставини, потерпіла спочатку зазначає, що обвинувачений приставив їй до шиї, а потім почав бити по черзі кожною рукою, що не може відповідати дійним обставинам справи, враховуючи, що у нього в руці повинен бути ніж. Також потерпіла не зазначає про те, що сприйняла ніж як погрозу застосування насильства, тим більше, що насильство до неї було застосовано у виді завдання ударів по обличчю та тулубу. Надалі, в ходу досудового розслідування, а також судового розгляду, не було встановлено фактів, які б підтверджували наявність ножа у обвинуваченого, що ставить під сумнів наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. При цьому, суд критично ставиться до показань обвинуваченого стосовно того, що він не завдавав тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки це повністю спростовується висновком судово-медичної експертизи про наявність у потерпілої легких тілесних ушкоджень, які не могли бути спричинені їй 03.04.2022.

Підсумовуючі свої висновки суд зазначає наступне.

Стаття 6 Європейської Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» передбачає, що кожний при пред`явленні йому любого кримінального обвинувачення має право на справедливий судовий розгляд.

Положення, щодо презумпції невинуватості врегульовані статтею 17 КПК України , відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом . Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. ( ч.2 , ч.3 ст.17 КПК України).

Окремо суд наголошує на тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи ( ч.4 ст.17 КПК України) .

Рішення в судовій справі має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, під час якого не може надаватися перевага правовій позиції будь-якого учасника судового процесу.

Згідно положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дана презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження, що в Україні визнана відправною точкою правосуддя. Окрім того, це положення закріплено в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.

Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

У ч.1 ст. 91 КК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.4 ст. 187 КК України стороною обвинувачення не доведена.

Частиною 3 ст.337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає доведеним, що 03.04.2022 о 22-30 год., перебуваючи в одному із вагонів електрички №6130 сполученням «Дніпро- Головний - Межова», ОСОБА_5 побачив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра перебувала в тому ж вагоні вищевказаної електрички. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник протиправний намір на напад з метою заволодіння чужим майном.

Ігноруючи указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи в одному із вагонів електрички №6130 сполученням «Дніпро-Головний - Межова», неподалік станції Письменна, між станціями Роздори та Письменна, більш точного місця скоєння кримінального правопорушення встановити не вдалося, підійшов до ОСОБА_6 та наказав віддати йому грошові кошти, котрі та мала при собі. Отримавши негативну відповідь від потерпілої, ОСОБА_5 , слідуючи своєму протиправному умислу, достовірно усвідомлюючи свої дії, передбачаючи при цьому суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у положенні стоячи, а потерпіла у положенні лежачи на правому боку, наніс потерпілій три удари по лівій та правій нозі, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді однієї гематоми зовнішньої поверхні лівої сідничної ділянки, одного синця верхньої третини зовнішньої поверхні лівої гомілки, одного синця нижньої третини внутрішньої поверхні правої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого заволодів майном потерпілої, а саме: грошовими коштами у сумі 40000 гривень, літньою сукнею коричневого кольору з білим комірцем з шовку, розмір 42, вартістю 180 гривень, ювелірними прикрасами: перлами білого кольору, виготовленими з матеріалу ракушки довжиною 45см вартістю 130 гривень, намистом з гірного кришталю довжиною 35см вартістю 155 гривень, брошкою з чехословацького скла у формі пелюстки розміром 4.5x3.5см вартістю 150 гривень, брошкою чорного кольору з круглою перлою червоного кольору та дрібними каменями червоного кольору, виготовленими зі скла, розміром 6.5x3см вартістю 100 гривен, біжутерією: намистом на шию довжиною 37см, яке складається з різних дрібних янтарних каменів та різні за кольором (фіолетовий, золотистий, білий чорний, зелений, червоний, сірий) вартістю 100 гривень, біжутерією: намистом на шию довжиною 60см, яке складається з різних невеликих за розмірів морських каменів та різні за кольором (чорного, зеленого, білого червоний з відтінком білого) вартістю 100 гривень.

В цей час електричка зупинилася на станції Письменна, що розташована в с.Письменне Васильківської ОТГ Синельниківського району Дніпропетровської області, де ОСОБА_5 вибіг з вагону та зник з місця вчинення злочину, чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 40915 гривень.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджена належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності та взаємному зв`язку є достатніми для доведення обвинувачення.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого , вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, схильний до крадіжок, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливо без його ізоляції від суспільства, а тому покарання йому повинно бути призначено в межах санкції інкримінованого йому злочину, а саме у виді позбавлення волі.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 380 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь експерта.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання - з 10 квітня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКП НОМЕР_1 , на користь експерта ОСОБА_11 витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №1082/22 від 04.05.2022 у розмірі 380 (триста вісімдесят) грн. 00 коп.

Речові докази:

-чорну жіночу куртку розмір 42 з надписом на бірці CLASNa та батарею від мобільного телефону срібного кольору з надписом НОМЕР_2 , які знаходяться в камері схову ВП№1 Синельниківського РУП за квитанцією №49-повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

-одну пару тапок, двоє штанів чорного кольору, сукню коричневого кольору з білим комірцем, футболку білого кольору, які передані під розписку потерпілій ОСОБА_6 - залишити у її власності;

-перли білого кольору , виготовлені з матеріалу ракушки довжиною 45см;

намисто з гірного кришталю довжиною 35 см; набір сережок та персня із срібла 925 проби, з камінням «Кошачий глаз» зеленого кольору; брошку з Чехословацького скла у формі пелюстки розміром 4.5х3.5 см; намисто виготовлене з каменю ракушки світло-коричневого кольору,круглої форми з срібною сережкою 925 проби з каменями білих кольорів, розміром 2.5х3.5 см; брошку чорного кольору з круглою перлою червоного кольору та дрібними каменями червоного кольору, виготовлені зі скла , розміром6.5х3 см; срібні сережки з каменями зеленого кольору 925 проби,розміром 1х2.5 см; набір сережок та персня виготовлені з латуні, з невеликими каменями коричневого кольору виготовлені зі скла, розміром 2х2.5 см, розмір персня 2.5х2 см; біжутерія: намисто на шию, довжиною 37 см, яке складається з різних дрібних янтарних каменів та різні за кольором ( фіолетовий, золотистий, білий, чорний, зелений, червоний, сірий); біжутерія: намисто на шию, довжиною 60 см, яке складається зрізних не великих за розміром морських каменів та різні за кольором ( чорного, зеленого, білого, червоний з відтінком білого); ланцюг золотистого кольору; ланцюг срібного кольору; дві сережки фіолетового кольору; ланцюг чорного кольору; сережку золотого кольору з білими каменями; сережку срібного кольору у вигляді квітки; тоненький ланцюжок чорного кольору;брошку з невеликими ланцюжками золотистого кольору, та каменем коричневого кольору; намисто золотистого кольору, прямокутної форми, з каменями чорних кольорів та прозорих, з невеликими ланцюжками золотистих кольорів, які передані під розписку потерпілій ОСОБА_6 , залишити у її власності;

-диск до протоколу проведення слідчого експерименту від 26.05.2022 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1