08.11.2022 Справа № 756/3741/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/3741/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.11.2022 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000587 від 09.07.2021, який надійшов до суду без клопотання про розгляд у спрощеному провадженні, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нові Санжари Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , такого, що має вищу освіту, одруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, 20.07.2020 у нічний період часу (точний час не встановлено у ході досудового розслідування) на тротуарі по АДРЕСА_3 шляхом знахідки незаконно придбав та розпочав зберігати наркотичний засіб, обіг якого обмежено, кокаїн для власного вживання без мети збуту, масою 0,4618 г, який 21.07.2020 було виявлено та вилучено працівниками поліції під час обшуку в квартирі АДРЕСА_4 .

Відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» Таблиця IІ Список № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, кокаїн є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

У ході підготовчого судового провадження обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Обґрунтовуючи своє клопотання, обвинувачений зазначив про те, що він добровільно звернувся до медичного закладу з приводу залежності внаслідок вживання наркотиків і за результатами медичного обстеження йому було встановлено діагноз «наркоманія» та він проходив лікування у період із 15.11.2021 по 01.12.2021, на підтвердження чого надав суду виписки із медичних карт стаціонарного хворого 6946 та амбулаторного хворого 79/8119.

Захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 цього Кодексу та вважав, що наявні підстави, передбачені законом України про кримінальну відповідальність, для його задоволення.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання сторони захисту. Обґрунтовуючи свою позицію, прокурор поставив під сумнів добровільність звернення обвинуваченого до лікувального закладу саме з метою лікування від «наркоманії», а також і те, що діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків і інших психоактивних речовин. Синдром залежності, епізодичне вживання (F19.26)», встановлений лікарською комісією обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідає терміну «наркоманія» в розумінні ст. 1 Закону України від 15.02.1995 №62/95-ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Крім того, на переконання прокурора, надані обвинуваченим документи не містять доказів на підтвердження того, що останній потребував лікування від «наркоманії», а також доказів того, що його було направлено на лікування від «наркоманії».

За клопотанням прокурора ОСОБА_5 , проти чого не заперечувала сторона захисту, з метою недопущення неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, для з`ясування обставин, які мають істотне значення, з метою повного, всебічного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи в розумні строки, судом було прийнято рішення про виклик до суду лікуючого лікаря-нарколога ОСОБА_8 з метою роз`яснення питань, що потребують відповідних спеціальних знань.

Так, у судовому засіданні лікар-нарколог наркологічного відділення №3 КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_8 підтвердив те, що ОСОБА_4 дійсно добровільно в порядку самозвернення звернувся із заявою до закладу охорони здоров`я з метою проходження обстеження з приводу зловживання наркотиками. У результаті медичного обстеження лікарсько-консультаційною комісією ОСОБА_4 було встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків і інших психоактивних речовин. Синдром залежності, епізодичне вживання (F19.26)», що повністю ототожнюється з поняттям «наркоманія», та останньому було рекомендовано проходження лікування в амбулаторному режимі в наркологічному відділенні №3, на що обвинувачений надав свою добровільну згоду та пройшов курс лікування від «наркоманії».

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд, приймаючи рішення щодо наявності та/або відсутності підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ч. 3 ст. 288 цього Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ч. 4 ст. 309 цього Кодексу особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності у такому випадку слугують добровільне звернення особи до лікувального закладу і початок лікування такої особи від наркоманії.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше несудимий, на момент надходження обвинувального акта до суду на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, за місцем проживання характеризується формально позитивно.

Згідно даних виписок із медичних карт стаціонарного хворого №946 та амбулаторного хворого №79/8119, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», 12.11.2021 ОСОБА_4 поступив за самозверненням з метою обстеження та лікування, проходив обстеження в наркологічному відділенні №3 з 12.11.2021 по 13.11.2021 стаціонарно, рішенням комісії ЛКК від 12.11.2021 встановлено діагноз F19.26: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин. Синдром залежності, епізодичне вживання». ОСОБА_4 було рекомендовано лікування в амбулаторному режимі, проходив лікування з 15.11.2021 по 01.12.2021.

Відповідно до відповіді КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 03.08.2022 №561, наданої на запит суду від 19.07.2022, ОСОБА_4 12.11.2021 добровільно самостійно із заявою звернувся до закладу охорони здоров`я з метою проходження добровільного лікування відповідно до ст. 14 Закону України від 15.02.1995 №62/95-ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». На підставі заяви його було госпіталізовано до наркологічного відділення №3. Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №6946 на ОСОБА_4 , у наркологічному відділенні №3 з 12.11.2021 по 13.11.2021 було проведено стаціонарне обстеження та рішенням лікувально-консультаційної комісії (ЛКК) від 12.11.2021 встановлено діагноз: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків і інших психоактивних речовин. Синдром залежності, епізодичне вживання (F19.26)». Такий діагноз повністю відповідає терміну «наркоманія», що використовується в тексті Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та вживання ними» у його тлумаченні в статті 1 цього Закону, де зазначено, що «наркоманія» це «психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною». Крім того, формулювання встановленого ОСОБА_4 діагнозу відповідає формулюванню, що зазначено в рубриці F19.26 Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду, яка введена в дію наказом МОЗ України від 08.10.98 №297. За результатами обстеження та на підставі зазначеного вище діагнозу ОСОБА_4 було рекомендовано амбулаторне лікування в умовах наркологічного відділення №3, тобто ОСОБА_4 потребував лікування від «наркоманії». Відповідно до медичної карти амбулаторного хворого №79/8119 ОСОБА_4 проходив амбулаторне лікування за діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків і інших психоактивних речовин. Синдром залежності, епізодичне вживання (F19.26)», тобто від захворювання «наркоманія». В медичній карті стаціонарного хворого №6946 на ОСОБА_4 в записах лікаря зазначено, що протягом 2020-2021 років ОСОБА_4 епізодично поєднано вживав наркотичні засоби кокаїн та канабіноїди. Лікування ОСОБА_4 було пов`язане з позбавленням залежності від наркотичних засобів. КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», має ліцензію на провадження медичної практики (за переліком здобувачів ліцензії, за заявами яких прийнято рішення про отримання ліцензії на провадження медичної практики від 11.09.2020 №2088, затвердженим Міністерством охорони здоров`я України). Серед спеціальностей, за якими здійснюється медична практика, зазначені «психіатрія» та «наркологія», що надає КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» право проводити лікування «наркоманії».

У судовому засіданні ОСОБА_4 було роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що не відноситься до реабілітуючих підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України, і роз`яснено право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, на що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив проти такого звільнення від кримінальної відповідальності та надав свою згоду на закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Законодавець недаремно запровадив таку заохочувальну норму в КК України, як ч. 4 ст. 309 цього Кодексу, оскільки метою такого звільнення від кримінальної відповідальності є, насамперед, запобігання розповсюдження та розвитку такого негативного явища, як наркоманія. Таким чином закон дає можливість особі здійснити правильний вибір щодо свого майбутнього, а саме позбутися наркотичної залежності або запобігти її виникненню шляхом отримання вчасної медичної допомоги та стати на шлях виправлення після скоєння злочину.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.11.2021 у справі №357/11205/19 (провадження №51-2776кмо21), які беруться судом до уваги в силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновку, викладеному в указаній постанові касаційного суду, підставами для звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії. Добровільним в контексті ч. 4 ст. 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.

За таких обставин, клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно нього закриттю.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Водночас, приймаючи рішення щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою. При цьому, пунктом 3 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, з витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані із здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 309 КК України у зв`язку із добровільним зверненням до лікувального закладу та проходженням лікування від наркоманії є закриттям кримінального провадження за нереабілітуючою підставою, тобто свідчить про те, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри/обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Така підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження.

У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме така особа, а тому питання процесуальних витрат суд вирішує з урахуванням приписів Глави 8 КПК України.

Керуючись ст. 44, ч. 4 ст. 309 КК України, статтями 100, 284-288, 314, 369-372, 392 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

На підставі ч. 4 ст. 309 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження за №0000587 від 09.07.2021 стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта в розмірі 1 307 (одна тисяча триста сім) грн 60 коп (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження).

Речові докази, а саме: наркотичний засіб, обіг якого обмежено, кокаїн, масою 0,4618 г; який знаходиться у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1