ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1566/23 Справа № 208/485/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м.Олександрія Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 квітня 2023 року.

Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що враховуючи конкретні обставини справи, встановлені під час судового розгляду, суспільний інтерес, особи обвинувачених, з огляду на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слід продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом не мотивовано, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків. Звертає увагу, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, має незадовільний стан здоров`я та діагноз гепатит С, психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів, не отримує належної медичної допомоги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за адресою: АДРЕСА_3 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що прокурором не надано доказів на підтвердження обгрунтованості обвинувачення, висунутого ОСОБА_7 , а також на підтвердження існування ризиків, на які він посилається у клопотанні, не доведено як їх існування, так і, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження, 07 березня 2023 року в судовому засіданні Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, при цьому ОСОБА_6 раніше судимий за скоєння аналогічних злочинів, а отже, обвинувачені, будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованих ним злочинів та покарання, яке загрожує їм у разі визнання їх винуватими, існує реальний ризик того, що вони можуть здійснити спроби переховування від суду, незаконно впливати на недопитаних свідків чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, розгляд провадження ще триває, не допитані всі свідки, анкетні дані яких та місце їх проживання відомі обвинуваченим, а отже, перебуваючи на свободі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть незаконно впливати на потерпілих та свідків шляхом вмовлянь або погроз з метою зміни показів на їх користь та уникнення покарання за скоєний злочин.

Також, обвинувачені офіційно не працевлаштовані та не мають офіційного джерела доходу, що вказує на те, що обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинувачених перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, та обвинуваченими і їх захисниками в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Доводи захисників про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту та обвинуваченими не наведено.

Доводи захисника про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , який унеможливлює його тримання під вартою, суд не приймає до уваги, оскільки останнє не підтверджуються жодними доказами.

Також апеляційний суд зважає на тривалість строку застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в той же час, на думку апеляційного суду, у цьому провадженні продовжують існувати реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Інші доводи, на які посилаються в апеляційних скаргах захисники, не свідчать про прийняття судом необґрунтованого рішення.

Також, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особи обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4