Справа № 341/1353/19
Провадження № 11-кп/4808/23/23
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

її представника ОСОБА_11 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000204 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду від 1.09.2022 року

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України (ККУ) до позбавленням волі на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Цивільні позови потерпілих задоволено, з нього стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_10 300 000 гривень на відшкодування моральної шкоди та 14 000 гривень на відшкодування судових витрат; на користь потерпілого ОСОБА_13 - 300 000 гривень морального відшкодування та 14 000 грн на відшкодування судових витрат.

Злочин вчинено при таких обставинах.

20 лютого 2019 року о 18 годині 25 хвилин водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Фольксваген» EGA 045, рухався вулицею Львівська с. Задністрянське Галицького району по неосвітленій ділянці дороги та наближався до нерегульованого пішохідного переходу. У цей час через проїзну частину неподалік від пішохідного переходу проходив пішохід ОСОБА_14 . Водій ОСОБА_8 проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і вчинив наїзд на нього, внаслідок чого ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 оскаржує вирок суду, не погоджується з призначеним покаранням, а також твердженням, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та про неможливість застосування ст. 75 КК України. Судом не надано оцінку тому, що злочин було скоєно з необережності при відсутності належного освітлення дорожнього покриття в місці, де заборонений рух пішоходів (20 м. від пішохідного переходу). Після наїзду ОСОБА_8 зупинився, викликав швидку та в подальшому намагався допомогти потерпілому. Обвинувачений намагався компенсувати потерпілим завдану шкоду, оскільки його фінансові можливості обмежені через відсутність роботи. На даний час він повністю визнає свою вину та бажає компенсувати шкоду завдану злочином, однак покарання у вигляді позбавлення волі не дозволить це зробити. Згідно висновку медичної комісії ОСОБА_8 хворіє на атопічний дерматит, тому він потребує постійного лікування та дотримання дієтичних рекомендацій. Просить вирок суду змінити, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та встановити йому іспитовий строк відповідно до ст. 75 ч. 4 КК України.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу, просять задовольнити її вимоги в повному обсязі;

- потерпіла та її представник просять залишити вирок суду без змін, апеляцію захисника без задоволення;

- прокурор вважає вирок законним й обґрунтованим, просить апеляцію захисника залишити без задоволення.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи учасників апеляційного провадження та мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 286 ч. 2 ККУ в апеляційній скарзі не оспорюються, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України та ст.ст. 50, 65 ККУ має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене винній особі покарання законним й справедливим. Оскаржений вирок в частині покарання ОСОБА_8 відповідає вказаним вимогам закону, воно є законним й справедливим, немає підстав для пом`якшенню покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Всі апеляційні доводи про умовне звільнення ОСОБА_8 від реального покарання є необґрунтованими й непереконливими.

Призначаючи реальне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції належно врахував ступінь тяжкості необережного кримінального правопорушення, його наслідки, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

До обставин, що позитивно характеризують особу винного суд обгрунтовано відніс те, що ОСОБА_8 не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутні обставини, що негативно характеризують по місцю проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд обгрунтовано врахував визнання вини, розкаяння, його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, зокрема, надання правдивих показань.

Обставини, що обтяжують покарання, згідно статті 67 КК України відсутні.

Наявність всіх вказаних апелянтом даних і обставин про те, що злочин є необережним, що пішохід переходив дорогу у забороненому місці, обвинувачений не втік з місця ДТП, був тверезим, надавав допомогу потерпілому, вказані у вироку пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин, на переконання апеляційного суду не дають підстав для застосування ст. 75 ККУ, оскільки всі ці дані й обставини не доводять, що його виправлення можливе без реального позбавлення волі.

До основних перешкод для його звільнення від покарання є те, що обвинувачений не зумів за тривалий період після ДТП вирішити питання про відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, був пасивним щодо цього, що стало підставою для позиції потерпілих про його суворе реальне покарання.

Звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від реального покарання було б проявом надмірної гуманності кримінального переслідування винного і воно не забезпечило б запобіганню в майбутньому вчинення ним та іншими особами подібних правопорушень.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до переконання про відхилення апеляції захисника і залишення вироку суду без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Галицького районного суду від 1.09.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5