Справа № 937/8878/18
Провадження № 1-і/333/24/23
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України про продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

23.01.2023 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від прокурора Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Клопотання прокурора обґрунтоване наступним.

13.08.2019 року, приблизно о 22 год. 00 хв., знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , у ході раптово виниклої з ОСОБА_6 сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , зі столу взяв ніж, яким з метою вбивства, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 множинні (не менше трьох) удари по тулубу та шиї, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження: різані рани: шиї, грудної клітки зліва (в проекції 1-2 ребер з переходом в надключичну ділянку), лівого ліктьового суглобу, які згідно із висновком СМЕ № 227 від 23.08.2019 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я; одиночне, сліпе, проникаюче, колото-різане поранення грудної клітини зліва, в проекції 4-5 ребер по середньоключичній лінії з ушкодженням нижньої частки лівої легені, лівосторонній гемо пневмоторакс, підшкірна емфізема, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя, проте ОСОБА_5 , не вчинив усіх дій, спрямованих на умисне вбивство ОСОБА_6 , які вважав би необхідними для доведенням злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки в момент нанесення ударів ножем ОСОБА_6 , ОСОБА_5 був зупинений батьком потерпілого - ОСОБА_7 ,, та в подальшому потерпілому було надано своєчасну професійну медичну допомогу лікарями.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , на думку прокурора, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Вина ОСОБА_5 прокурор вважає, що повністю доведена зібраними на стадії досудового розслідування доказами.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2022 року строк тримання ОСОБА_5 було продовжено до 28.01.2023 року включно. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На цей час, на думку прокурор, встановлено, що ризики, якi слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, а саме:

- п. 1 - може переховуватись від суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 на теперішній час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Крiм того, обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, особи, які перебували б у нього на утриманні відсутні, є мешканцем Харківської області не має постійного місця реєстрації. Тому ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасовою окупацією деяких територій, перебуваючи пiд бiльш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою, матиме можливість переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, унеможлививши проведення за його участі необхiдних процесуальних дій для повного та всебічного судового розгляду, а також виконання у відношенні нього процесуальних рішень;

- п. 3, п. 5 - незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений знайомий зі свідком ОСОБА_8 та через яку 13.08.2019 року у ОСОБА_5 виник вищезазначений конфлікт з потерпілим ОСОБА_6 , що свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідка.

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що раніше ОСОБА_5 вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду. ОСОБА_5 не має місця реєстрації, є мешканцем іншої області, остання адреса мешкання обвинуваченого знаходиться на території Запорізької області, яка на теперішній час є тимчасово окупованою, дані відомості вказують на фактичну неможливість проживання обвинуваченого за місцем його теперішнього проживання та реєстрації;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та представлені не були.

У судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на те, що він дуже тривалий час утримується під вартою, а розгляд справи фактично не відбувається, протягом останнього року в судових засіданнях вирішується лише питання щодо продовження йому міри запобіжного заходу. Доказів, на підтвердження скоєння ним злочину, прокурором суду не надано. Ризики, на які посилається сторона обвинувачення, він вважає недоведеними.

Крім того, просить суд розглянути його клопотання, в якому він, посилаючись п. 3 ч. 1 ст. 284 КК України, просить суд закрити кримінальне провадження за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, врахувати попередній вирок суду, який набув законної сили, за яким його засуджено до 5 років 1 місяця позбавлення волі та даний строк відраховувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 14.08.2019 року.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 підтримала свого підзахисного та також заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що зазначені ризики є тільки припущенням. Конкретних доказів прокурором не надано, що вони існують на цей час. За обставин, повідомлених обвинуваченим, просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відносно обвинуваченого.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши доводи прокурора, думки обвинуваченого та його захисника, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Встановлено, що 14.08.2019 року було внесено відомості до ЄРДР за № 0002255 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

14.08.2019 року ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Того ж числа ОСОБА_5 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України.

16.08.2019 року слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

30.11.2022 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено строк тримання під вартою до 28.01.2023 року.

З інформації Автоматизованої системи документообігу суду судом встановлено, що кримінальне провадження № 0002255 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області не розглянуто.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19.10.1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

При розгляді клопотань учасників процесу, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14.10.2010 року, остаточне 14.01.2011 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (Vlasov v. Russia), № 78146/01, пункт 104, від 12.06.2008 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, саме ця обставина може підвищувати ризик переховуватись обвинуваченого від суду настільки, що інші запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не зможуть запобігати такому ризику і саме цим раніше керувався суд при вирішенні питання щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії», ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати на те, що вона маловірогідна.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Ноймайстер проти Австрії»).

Однак, необхідно враховувати, що тривалість проведення досудового розслідування та судового слідства поступово зменшує наявні ризики і таке зменшення може бути настільки суттєвим, що для їх запобіганню може бути застосовані інші більш м`які запобіжні заходи, а кожний факт продовження тримання особи під вартою потребує детального дослідження існуючих ризиків у сукупності із урахуванням тривалості їх застосування в поєднанні з іншими факторами.

Це стосується і ризику можливості з боку підозрюваного впливати на потерпілого та свідків сторони обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено Барвінківським районним судом Харківської області від 21.12.2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Як встановлено матеріалами справи вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 03.03.2021 відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 21.01.2022 року та підлягає негайному виконанню. Тобто ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання.

Відповідно до вимог ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 179 КК України в редакції Закону № 1791-VIII від 20.12.2016 року)

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Таким чином, незважаючи на те, що прокурором в судовому засідання доведено наявність ризиків, а саме: з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, може переховуватися від суду, суд вважає що існує можливість запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Підсумовуючи наведене, суд вважає необхідним відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки тривалість попереднього ув`язнення в даному випадку до мінімуму зменшила наявні ризики, обвинувачений ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 21.12.2021 року та задовольнити клопотання захисника, змінивши запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - особисте зобов`язання.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , в якому останній, посилаючись на те, що попереднім вироком його засуджено до позбавлення волі, просить зарахувати в строк відбуття покарання за вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 21.12.2021 року строк його перебування під вартою з моменту його фактичного затримання в рамках даного кримінального провадження, суд не вбачає підстав для його задоволення, адже воно не підлягає розгляду під час вирішення питання про продовження обвинуваченому застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні № 0002255. Проте він має право звернутися з ним до суду в порядку ст. 537 КК України в рамках кримінального провадження № 0000054 від 12.01.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 331, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3) прибувати до суду за викликом.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1