ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/218/23 Справа № 932/7202/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та заперечення на неї адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 ..

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , наступні обов`язки:

- з`являтися за викликом до суду, прокурора та/або слідчого за першою вимогою;

- повідомляти суд, прокурора та/або слідчого про зміну місця свого проживання та/або праці;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

- не виїжджати за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого.

Рішення суду обґрунтовано тим, що є доведені прокурором ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від слідства та суду, та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя також зазначив, що прокурором у судовому засіданні не доведено те, що неможливо запобігти встановленим у ході розгляду клопотання ризику, шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із повною ізоляцією підозрюваного від суспільства. Таким чином, слідчий суддя спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, приходжу до висновку, що запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам можливо шляхом обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання, яке повідомлено підозрюваним у судовому засіданні: АДРЕСА_2 . Більш м`які запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та застави не є перешкодою для переховування, а тому, на думку слідчого судді підозрюваним може бути реалізовані встановлені ризики.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку прокурора, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи. На його думку, мотивуючи своє рішення про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, слідчим суддею в судовому засіданні взагалі не з`ясовувалось питання про можливість утримання ОСОБА_8 членами його сім`ї, жодних підтверджуючих це документів стороною захисту надано не було.

Вважає, що слідчим суддею не враховано суб`єктивне ставлення підозрюваного ОСОБА_8 до вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, оскільки на стадії досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_8 не співпрацював зі слідством, відмовившись від надання будь - яких показань стосовно вчиненого. Крім того, прокурор зазначає, що тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою буде виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Не було враховано, що покарання за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 передбачає позбавлення волі строком до 12 років з/без конфіскацією майна. ОСОБА_8 , розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, може почати переховуватися від суду. Крім того, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він наразі підозрюється, необгрунтовано не був взятий слідчим суддею до уваги, остільки ОСОБА_8 вчиняв вищевказані кримінальні правопорушення, починаючи з жовтня 2021 року до 28.12.2022, тобто до моменту затримання останнього.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_7 вважає, що ухвала слідчого судді є вмотивованою та обґрунтованою, висновки відповідають фактичним обставинам справи. Просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На думку адвоката, на момент звернення слідчим до суду з клопотанням про застосування міри запобіжного заходу та на момент судового розгляду клопотання у суду першої інстанції були відсутні будь-які докази того, що поведінка підозрюваного ОСОБА_8 могла свідчити про наявність будь-яких ризиків (відсутність доказів про переховування особи, намагання особи покинути місце свого постійного перебування, наявність у особи будь-яких заборонених предметів (зброї та ін), що б могло свідчити про можливість вчинення особою інших злочинів у випадку застосування більш м`якої міри запобіжного заходу). Вважає, що ні матеріали кримінального провадження № 0000058 від 30.06.2022 р. в цілому, а ні клопотання з матеріалами, які додані до клопотання слідчого - не містили будь-якого доведеного обґрунтування тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою.

Вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора суперечать вимогам ст. 178 КПК України, вони не зазначені слідчим у клопотанні про застосування міри запобіжного заходу. Тобто, в матеріалах кримінального провадження № 0000058 від 30.06.2022 року відсутні будь-які докази завдання підозрюваним ОСОБА_8 майнової (розміру майнової) шкоди, шкоди фізичному здоров`ю, або чіткого визначення наявності будь- якої шкоди від «начебто» вчиненого підозрюваним у складі групи осіб злочину. Також, звертає увагу на те, що ОСОБА_8 до теперішнього часу не притягався до кримінальної відповідальності, жодним чином не переховувався від слідчих дій та не намагався переховуватися від правоохоронних органів в ході початку проведення слідчих дій в межах кримінального провадження. Окрім того, в ході розгляду клопотання, адвокатом підозрюваного надано суду документи які засвідчують сталі соціальні зв`язки ОСОБА_8 (копії свідоцтва про народження онука), документи, які характеризують підозрюваного як особистість у вигляді характеристик. Крім цього, посилається на поганий стан здоров`я ОСОБА_8 , що підтверджений медичними документами.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В апеляційному суді адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та останній, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Прокурор в апеляційному суді підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею не враховані належним чином, а доводи прокурора, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи з огляду на таке.

Вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, апеляційний суд зважає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Як вбачається з наявних матеріалів, та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру за № 0000058 від 30.06.2022 року, було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.149 КК України.

Органами досудового розслідування зазначається, що у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше жовтня 2021 року, у ОСОБА_8 , при невстановлених слідством обставинах, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник злочинний умисел направлений на вербування, переміщення з метою експлуатації осіб, з використанням примусу та обману.

Зазначено, що ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та інших невстановлених осіб, діючи з метою збільшення прибутків та швидкого незаконного збагачення, запланували залучити до безоплатної примусової праці на сільськогосподарських угіддях в Новомосковському районі Дніпропетровської області.

При цьому ОСОБА_8 визначив спосіб вчинення - з використанням примусу, обману, застосуванням та погрозою застосування насильства, маючи на меті - незаконне збагачення від примусової праці осіб, залучених для вирощування та збору сільськогосподарських культур на сільськогосподарських угіддях в Новомосковському районі Дніпропетровської області.

28.12.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України - вербування, переміщення людини, вчинені за попередньою змовою групою осіб з метою експлуатації, з використанням примусу, обману, що вчинено повторно.

28.12.2022у ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Про причетність підозрюваного ОСОБА_8 до неправомірних дій та обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення свідчать докази, додані до клопотання, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 від 03.11.2022 року; протокол пред`явлення для впізнання потерпілому ОСОБА_13 від 03.11.2022 року; висновок експерта №3073е від 01.11.2022 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_14 від 05.10.2022 року; протокол пред`явлення для впізнання потерпілій ОСОБА_14 від 05.10.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 05.10.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 27.07.2022 року; протокол пред`явлення для впізнання свідку ОСОБА_16 від 27.07.2022 року; протоколи НСРД; протокол допиту потерпілого ОСОБА_17 від 28.12.2022 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_18 від 28.12.2022 року; інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Висновки слідчого судді, про існування достатніх відомостей та обставин, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого. Висновки слідчого судді є обґрунтованими.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора стосовно доведеності ризиків та неможливості їх запобігання, шляхом застосування менш тяжких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, апеляційний суд зазначає наступне.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131, ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Перевіряючи висновки слідчого судді на предмет обґрунтованості ризиків, заявлених слідчим в клопотанні, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Доведеність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, підтверджується тим, що ОСОБА_8 , у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину, за який йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, може спонукати змінити місце мешкання та вчинення дій із можливістю переховування від слідства та суду.

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку. Зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, адже Дніпропетровська область є прифронтовою.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею було прийнято до уваги похилий вік підозрюваного, його стан здоров`я, та існуванні у ОСОБА_8 соціальних зв`язків, на що вказує сторона захисту.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків є доведеною тим, що досудове розслідування тільки розпочато, усі слідчі та процесуальні дії не проведені, підозрюваному відомі адреси проживання свідків, та враховуючи характер інкримінованого правопорушення, даний ризик є реальним.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при встановленні наявності ризику позапроцесуального впливу на свідків враховується встановлена КПК України процедура отримання у кримінальному провадженні показань від осіб, які є свідками, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на тих показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.

Слідчий суддя вірно зазначив, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

В той же час, колегія суддів вважає, що слідчим суддею не було в повній мірі враховано фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, та суб`єктивне ставлення підозрюваного ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, те, що на стадії досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_8 не співпрацював зі слідством, відмовившись від надання будь - яких показань стосовно вчиненого. За зазначеними органами досудового розслідування в клопотанні обставинами відведена роль ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінального правопорушення є активною.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора з цього приводу є слушними та підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з висновками слідчого судді в тій частині, що інші, більш м`які запобіжні заходи, а саме цілодобовий домашній арешт, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 та запобігти встановленим ризикам.

На переконання апеляційного суду, тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою буде виправданим, оскільки цього вимагають завдання ст.2 КПК України.

Апеляційний суд зазначає, що у рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Аналогічні висновки викладені й у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», де вказано, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що вищезазначені обставини не отримали належної оцінки слідчим суддею, що потягло помилкове рішення щодо обраного виду запобіжного заходу необхідного для запобігання, встановленим ризикам, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

В той же час, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд, перевіряючи обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри та наявності ризиків, враховує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики, має хронічне легеневе захворювання, та інші захворювання, у зв`язку з якими перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до ч. 3 ст. 497 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, для нівелювання встановлених ризиків у виді переховування від органу досудового розслідування та/або суду та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, на думку апеляційного суду, необхідним та достатнім буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 ..

На переконання колегії суддів, з огляду на пред`явлену підозру, характер та обставини інкримінованого злочину, та на матеріальний стан ОСОБА_8 , стан його здоров`я, слід частково задовольнити клопотання слідчого, застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 805 200 гривень (вісімсот п`ять тисяч двісті гривень).

На думку колегії суддів, саме такий запобіжний захід буде необхідним для виконання завдань кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,407,419,422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , - скасувати.

Постановити нову, якою клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.02.2023 року включно, з визначенням розміру застави.

Визначити заставу у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 805 200 гривень (вісімсот п`ять тисяч двісті гривень).

У випадку внесення застави у визначеному розмірі, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 зобов`язання про виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого буде знаходитись справа, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого фактичного місця проживання, у разі невиконання яких, слідчим суддею або судом буде вирішено питання про звернення застави в дохід Держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4