Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1108/22
номер провадження 1-кп/368/193/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.11.2022 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000083 від 03.10.2022 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гребені Кагарлицького району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 приблизно о 17 год. 00 хв. 30.09.2022, перебуваючи в полі, розташованому в кінці вулиці Л. Українки в с. Гребені Обухівського району Київської області, побачив дикоростучі рослини коноплі. В цей час у нього виник умисел на незаконне придбання наркотичних засобів, а саме канабісу, для особистого вживання без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичних засобів, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, він відразу ж підійшов до цих рослин коноплі та зірвав з них листя, тим самим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Після цього вказану речовину рослинного походження він почав зберігати при собі в кишені одягу, таким чином почав незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, для особистого вживання без мети збуту.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання наркотичних засобів, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, він приблизно о 12 год. 20 хв. 02.10.2022, підійшов до вищевказаних рослин коноплі, які росли в полі, розташованому в кінці вулиці Л. Українки в с. Гребені Обухівського району Київської області та зірвав з них листя, тим самим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Після цього вказані листя з рослини коноплі він помістив у власний рюкзак, який носив з собою, таким чином почав незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, для особистого вживання без мети збуту.
02.10.2022 в період з 14 год. 05 хв. до 14 год. 14 хв. під час проведення огляду місця події на ділянці вулиці Нова в с. Гребені Обухівського району Київської області, біля будинку № 207, у ОСОБА_3 було вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс у вигляді речовин рослинного походження, які знаходилися у паперовому згортку в кишені брюк та у рюкзаку.
Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціалізацією «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ-19/111-22/44060-НЗПРАП від 21.10.2022, вищевказані надані на дослідження речовини рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить - 14,68 грама, яку ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Канабіс, згідно зі Списком №1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» в Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 №770 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 №1890; від 04.06.2008 №518; від 02.12.2009 №1298; від 31.05.2010 №373; від 05.01.2011 №4 та від 02.03.2011 №327; від 27.07.2011 №796; від 05.10.2011 №1050), є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.
Згідно з Таблицею №1 затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», маса канабісу в перерахунку на суху речовину до 5 г є невеликими розмірами, від 500 до 2500 грам - великими розмірами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що він йшов з роботи із с. Юшки до с. Стайки і побачив коноплю, зірвав її і залишив там сушити, а наступний день її забрав. Після цього пішов до зупинки, де його і зупинили працівники поліції. Кається і більше такого робити не буде.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість повністю доводиться нижченаведеними, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні письмовими доказами по справі, зокрема:
?витягом з кримінального провадження № 0000083 від 03.10.2022 встановлено, що ОСОБА_3 , приблизно о 17 год. 00 хв. 30.09.2022, перебуваючи в полі, розташованому в кінці вулиці Л. Українки в с. Гребені Обухівського району Київської області, побачив дикоростучі рослини коноплі. В цей час у нього виник умисел на незаконне придбання наркотичних засобів, а саме канабісу, для особистого вживання без мети збуту Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичних засобів, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, він відразу ж підійшов до цих рослин коноплі та зірвав з них листя, тим самим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Після цього вказану речовину рослинного походження він почав зберігати при собі в кишені одягу, таким чином почав незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений канабіс, для особистого вживання без мети збуту. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання наркотичних засобів, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, він приблизно о 12 год. 20 хв. 02.10.2022, підійшов до вищевказаних рослин коноплі, які росли в полі, розташованому в кінці вулиці Л.Українки в с. Гребені Обухівського району Київської області та зірвав з них листя, тим самим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Після цього вказані листя з рослини коноплі він помістив у власний рюкзак, який носив з собою, таким чином почав незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, для особистого вживання без мети збуту. 02.10.2022 в період з 14.05 год. до 14.14 год. під час проведення огляду місця події на ділянці вулиці Нова в с. Гребені Обухівського району Київської області, біля будинку № 207, у ОСОБА_3 було вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс у вигляді речовин рослинного походження, які знаходилися у паперовому згортку в кишені брюк та у рюкзаку. Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціалізацією «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ-19/111-22/44060-НЗПРАП від 21.10.2022, вищевказані надані на дослідження речовини рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить - 14,68 грама, яку ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту;
?карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону про те, що на лінію 102 подзвонив ОСОБА_6 (працівник поліції) повідомив про те, що потрібно СОГ. Зупинили підозрілого гр.. ОСОБА_7 , де під час поверхневої перевірки було виявлено наркотичні засоби;
?заявою ОСОБА_3 , який добровільно видав працівникам поліції наявні при ньому рослини конопель;
? протоколом огляду місця події від 02.10.2022 р., що було проведено в присутності двох понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в присутності ОСОБА_3 , проведення якого проводилось в АДРЕСА_2 . Під час огляду ОСОБА_3 було видано наркотичні засоби, що знаходилися у рюкзаку та у кармані штанів. Всі заборонені предмети були поміщені у спецпакети, опечатані і передані на зберігання до кімнати речових доказів;
?протоколом перегляду відеозапису від 31.10.2022 р. встановлено, що у відеофайлі міститься відеозапис слідчої дії - проведення огляду місця події від 02.10.2022 на ділянці АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_3 видав працівникам поліції речовини рослинного походження, схожі на наркотичний засіб - «канабіс», які знаходилася у паперовому згортку та в рюкзаку. Зазначену речовину упаковано у спеціальний пакет та вилучено з місця події. Відеозапис починається о 14 год. 05 хв. і закінчується о 14 год. 14 хв.;
?постановою про визнання вилученого майна речовими доказами від 31.10.2022 р., згідно якої оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 Гб з відео файлом формату «МР4» з назвою «HDV_1810» розміром 384906 Кб з відеозаписом слідчої дії проведення огляду місця події від 02.10.2022, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000083 від 03.10.2022 приєднано до кримінального провадження № 0000083 від 03.10.2022 в якості речових доказів;
?оптичним диском з файлом відеозапису огляду місця події від 02.10.2022 р. на ділянці АДРЕСА_2 ;
?висновком експерта № СЕ-19/111-22/44060-НЗПРАП від 21.10.2022 р. встановлено, що надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) складає 14,68 г;
?постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 26.10.2022 р., згідно якої вилучені 02.10.2022 на ділянці АДРЕСА_2 , біля будинку № 207 у ОСОБА_3 речовини, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000083 від 03.10.2022, а саме: речовини рослинного походження, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 14,68 г і які разом із залишками первинного упакування поміщено у спеціальний пакет № 5351584 - приєднати до кримінального провадження №0000083 від 03.10.2022 в якості речових доказів;
?квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження від 26.10.2022 р., згідно якої речовини рослинного походження, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, які разом із залишками первинного упакування поміщено у спеціальний пакет №5351584.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, який передбачено цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд зазначає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є склад злочину, тобто наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_3 усіх юридичних ознак злочину, визначеного в диспозиції ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Що ж стосується доказів, які були здобуті під час судового слухання даного кримінального провадження, то суд оцінював їх на підставі Глави 4 Докази і доказування діючого КПК України.
Згідно ст. 95 КПК України:
Показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.
Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду.
Суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже, згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору, або посилатися на них.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).
Судом всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними та допустимими.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
Судом також враховано позиція ЄСПЛ щодо розуміння доведеності вини поза розумним сумнівом сформованим в рішенні «Коробов проти України», 2011 рік п. 65, де зазначено, що суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. А також в рішенні «Авшар проти Туреччини», де зазначено таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Крім того, відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місця діяння, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений винний та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорта НОМЕР_1 , виданого 03.12.2021 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Гребені Кагарлицького району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 3552/109/1603/02-22 від 25.10.2022 р. станом на 25.10.2022 року ОСОБА_3 , є особою раніше не судимою.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 в побуті та в громадських місцях веде себе пристойно. Тимчасово не працює. Компрометуючими матеріалами на дану особу не володіють. Скарги та заяви на адресу старости щодо ОСОБА_3 не надходили.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України - кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, а саме: вперше притягується до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику та місце постійного проживання, щиро покаявся, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, а саме: призначення у виді обмеження волі із застосуванням ст.. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України, тому з урахування вищевикладеного суд вважає, що до обвинуваченого можливого застосувати міру покарання у виді обмеження волі в межах санкції передбаченої КК України.
Оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, до нього не можливо застосувати покарання у виді виправних робіт, а покарання у виді штрафу навіть у мінімальному розмірі не є доцільним, оскільки останній не має офіційного доходу, а тому є обґрунтовані ризики, що призначене судом покарання не буде виконаним.
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Разом з тим, з огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного судом покарання і у відповідності до ст. 75 КК України за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Суд вважає, що така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової експертизи № СЕ-19/111-22/44060-НЗПРАП від 21.10.2022 р. в сумі 1132 (одну тисячу сто тридцять дві) грн. 68 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: DVD-R диск з відеозаписом ОМП від 02.10.2022 р., який долучений до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження; речовини рослинного походження, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 14,68 г і які разом із залишками первинного упакування поміщено у спеціальний пакет № 5351584, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1