Справа № 351/1161/22
Провадження № 1-кп/351/44/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлісся Тисменецького р-ну Івано-Франківської обл., зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, згідно ст.89 КК України раніше судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

14 вересня 2020 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення у цивільній справі №351/1140/20 про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину.

На виконання вказаного рішення 09.02.2021 старшим державним виконавцем Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження №64432703.

Однак, ОСОБА_4 від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному судовим рішенням порядку грошові кошти на утримання дітей не виплачує, внаслідок чого, станом на 12.08.2022, заборгованість зі сплати аліментів складає 75483,00 (сімдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят три) гривні.

Так, у відповідності до ст.ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини ( ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» ).

Згідно положень, визначених ч.1 ст.3 Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст.51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений також в ст.180 Сімейного Кодексу України.

Крім того, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Однак, ОСОБА_4 від сплати аліментів злісно ухиляється, у визначеному судовим рішенням порядку грошові кошти на утримання дітей не виплачує, не працевлаштовувався та заходів щодо працевлаштування з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів не вживав, на попередження державного виконавця про необхідність сплачувати аліменти не реагував, в результаті чого в період з 08 липня 2020 року по 12 серпня 2022року утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 75483,00 (сімдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят три) гривні.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 грубо порушує обов`язки, покладені на нього судовим рішенням та визначені нормами Конституції України і Сімейного кодексу України, та посягає на нормальний розвиток і здоров`я дітей.

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав, при цьому зазначив, що знав про рішення суду про стягнення з нього аліментів, про те, що у відділі ДВС відкрито з цього приводу виконавче провадження, однак у відділ ДВС його не викликали та про відкрите відносно нього виконавче провадження його не повідомляли, а також вказав, що на даний час він тимчасово працює на фірмі «Монолітбрук» у с. Семаківці різноробочим, а також заробляє гроші копаючи криниці, коли має гроші допомагає дітям, давав дітям гроші, оплачував дитячий садок, купляв одяг та різні іграшки (про що подав відповідні документи), однак аліменти не сплачував, на час розгляду справи заборгованість за аліментами не погасив, при цьому утримує дітей своєї співмешканки ОСОБА_8 , просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що її колишній чоловік ОСОБА_4 до них не приходить, про дітей не піклується, матеріально не допомагає, знаючи при цьому, що вона є особою з інвалідністю І групи, прикута до коляски, після розлучення та вирішення питання про стягнення і нього аліментів, аліментів не сплачував.

Державний виконавець Снятинському відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західної міжрегіональної юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначив, що у нього на виконанні є виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, відкритого 09.01.2021 за рішенням Снятинського районного суду від 14.09.2020, яке належним чином не виконується, ОСОБА_4 аліментів не сплачує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість близько 70 тисяч гривень, при цьому проведеними виконавчими діями у боржника доходів не виявлено, майна у його власності не виявлено, про існуючу заборгованість ОСОБА_4 повідомляли по телефону, хоча як було пізніше встановлено телефонували не на той номер телефону, та за зазначеною у документах адресою у АДРЕСА_3 , іншої адреси проживання встановлено не було, документи за виконавчим провадженням та повідомлення про існуючу заборгованість ОСОБА_4 було вручено у дені ознайомленням із обвинувальним актом.

ОСОБА_10 , мама ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 працює там же де й вона, а саме на фірмі «Монолітбрук» у с. Семаківці різноробочим, заробляючи при цьому 45 грн. в годину, однак її дочці та своїм дітям не допомагає, коштів не дає.

ОСОБА_8 , співмешканка ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що проживає із ОСОБА_4 близько 2 років, раніше він працював на фірмі «Монолітбрук» у с. Семаківці різноробочим, а також заробляє кошти копаючи криниці, за час їх спільного проживання ОСОБА_4 купував своїм дітям подарунки, оплачував дитячий садок, купував необхідний одяг, однак аліменти не платив, допомагає утримувати її дітей від першого шлюбу, інших утриманців у нього немає.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, які, відповідно до ст.ст.85, 86 КПК України, визнаються судом належними та допустимими, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого у вчинені вказаного вище кримінального правопорушення.

Із наданих стороною обвинувачення документів встановлено, що рішенням Снятинського раойнного суду від 14.09.2020 вирішено стягувати із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, згідно чого 22.12.2020 було видано виконавчий лист, на підстав якого виконавчою службою 09.02.2021 було відкрито виконавче провадження №64432703.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №6443273, доступ до якого надано Ухвалою Снятинського раойнного суду від 23.06.2022, відкритого на підставі виконавчого листа у справі №351/1140/20 виданого 22.12.2020 (Постанова від 09.02.2021), із ОСОБА_4 стягуються аліменти у користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, однак ОСОБА_4 аліментів не сплачував. Проведеними виконавчими діями було встановлено, що коштів на рахунках у боржника ОСОБА_4 немає, при цьому на всі можливі кошти на рахунках накладено арешт (Постанова від 15.07.2021 та Постанова від 27.10.2021), нерухомого майна та транспортних засобів у боржника не виявлено, доходів не виявлено, допомоги по безробіттю не отримує, відповідно до встновленого ОСОБА_4 тимчасово обмежено у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (Постанова від 15.07.2021), у праві полювання (Постанова від 15.07.2021), у праві керування транспортними засобами (Постанова від 15.07.2021), у праві виїзду за межі України (Постанова від 15.07.2021) та звернено стягення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (Постанова від 02.09.2021). Крім того було встановлено, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає, місце фактичного проживання встановлено не було.

Згідно долучених матеріалів встановлено, що станом на 12.08.2022 у ОСОБА_4 існує заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 75483,00 грн.

При цьому встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 є особою з інвалідністю І групи з дитинства, пересувається на візку.

Вказані вище докази, які надані стороною обвинувачення та досліджені судом в ході судового провадження, беззаперечно доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого діяння.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ч.1 ст.164 КК України, оскільки він ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання, та призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також враховує роз`яснення, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Із характеризуючих матеріалів на обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що по місцю проживання ОСОБА_4 характеризується нейтрально, як особа, що не має зауважень про порушення громадського порядку, скарг та зауважень на її поведінку з боку односельчан не надходило, при цьому притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того згідно із позицією Верховного Суду, зазначеної в Ухвалі від 19.08.2021 у справі №175/3922/19, неналежне виконання державним виконавцем своїх обов`язків по контролю за сплатою аліментів, жодним чином не виправдовує дії обвинуваченого, оскільки він був обізнаний про свої обов`язки сплачувати аліменти, однак ухилявся від їх виконання.

Враховуючи зазначену позицію, суд не встановив обставин, які б перешкоджали ОСОБА_4 протягом кількох років належним чином виконувати покладені на нього законом обов`язки щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, що свідчить про злісність ухилення від аліментних зобов`язань.

Вказані обставини частково підтвердив і сам ОСОБА_4 , який в судовому засіданні зазначив, що знав про рішення суду щодо стягнення із нього аліментів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши обставини скоєного злочину та його наслідки, наявність обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, критично оцінивши покази обвинуваченого про наявність у нього на утриманні трьох дітей його співмешканки, оскільки із свідоцтв про народження дітей вбачається, що їхнім батьком є інша особа, суд вважає, що є підстави для призначення покарання в межах санкції ст.164 ч.1 КК України у виді громадських робіт.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного та відповідатиме меті, визначеній у ст. 50 КК України.

Долю речових доказів визначити на підставі вимог ст. 100 КК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, призначивши йому покарання у виді сто двадцять годин громадських робіт.

Речовий доказ: виконавче провадження стосовно ОСОБА_4 повернути Снятинському відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західної міжрегіональної юстиції (м. Івано-Франківськ) за адресою: площа Незалежності, 1, м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_11