Справа № 344/1605/23
Провадження № 1-кс/344/728/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000231, внесеного 27 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000231 від 27 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексуУкраїни.

Встановлено, що статтею 1 Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні. У відповідності до Указу Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року № 273800-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб врегульовано положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, пунктами 6 та 7 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, пов`язані із встановленням у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеженням свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів.

Частиною першою статті 15 згаданого Закону встановлено, що військові адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, Законами України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, пунктом 1 Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію»», оголошено та впроваджено проведення загальної мобілізації.

У той же час порядок виїзду військовозобов`язаних водіїв, які здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги, за межі території України, врегульований нормами зазначеного нижче законодавства.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1455 від 29 грудня 2021 року затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан».

Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Згідно частини четвертої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

Частина перша статті 15, пункт 7 частини першої статті 22 вказаного Закону вказує, що на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку); граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві пункт 2 частина 2 статті 28 Закону) встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб: рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу до 60 років.

Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», зокрема, у пункті 6-2, встановлено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Водночас, 03 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 194 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану», якою установлено, що в умовах правового режиму воєнного стану бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, а також підприємствами, установами, організаціями, які задовольняють потреби Збройних Сил, інших військових формувань, населення (далі - підприємства, установи і організації), здійснюється у порядку, визначеному цією постановою, серед іншого, шляхом надання Міністерству економіки погоджених Міністерством оборони пропозицій щодо бронювання військовозобов`язаних у відповідних сферах управління, галузях національної економіки, на підприємствах, в установах і організаціях за формою згідно з додатком 1 в друкованій формі та/або в електронній формі з відповідним обґрунтуванням, яке упродовж одного дня приймає відповідне рішення та надсилає його копію Міністерству оборони, а також іншим органам. З метою підтвердження надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час орган державної влади, інший державний орган видає військовозобов`язаному витяг з наказу Міністерства економіки.

Надалі у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 218 від 07 березня 2022 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 року № 194», рішення стосовно бронювання військовозобов`язаних водіїв, які здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги, військовозобов`язаних працівників підприємств залізничного транспорту, які забезпечують функціонування та безперебійну роботу залізниці, приймає Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації, в якому зазначається строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час, який не може перевищувати шість місяців. Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації, надсилають до Адміністрації Державної прикордонної служби рішення про бронювання зазначених в абзаці першому цього пункту військовозобов`язаних для врахування під час виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України.

Для отримання відповідного рішення, ініціатор повинен звернутися до Міністерства інфраструктури України або обласної військової адміністрації або Київської міської військової адміністрації, які надсилають до Адміністрації Державної прикордонної служби рішення про бронювання зазначених в абзаці першому цього пункту військовозобов`язаних для врахування під час виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Також 20 травня 2022 року постановою № 615 Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 і від 3 березня 2022 року № 194» встановлено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів: військових, правоохоронних органів; військових адміністрацій; медичних закладів; відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

Так, у період з грудня 2022 року по січень 2023 року ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, в умовах дії правового режиму воєнного стану, переслідуючи корисливу мету отримання грошових коштів від незаконного переправлення через державний кордон України військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, виїзд яких з території держави під час дії правового режиму воєнного стану обмежений, в порушення вимог вищезазначеного законодавства, вирішив організувати переправлення осіб за грошову винагороду через державний кордон України.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та невстановленими особами ТзОВ «СПРИНТ ТРАНС», які мають право внесення своїх працівників до системи «Шлях», що надає їм право виїзду через державний кордон України в умовах воєнного стану.

У грудні 2022 року ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та невстановленими особами, з корисливих мотивів, а саме отримання грошових коштів у розмірі 3500 доларів США на території Івано-Франківської області підшукав ОСОБА_7 , якому в умовах дії правового режиму військового стану заборонено виїзд за межі держави.

Надалі ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та з невстановленими особами, з корисливих мотивів організували незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, надавши засоби для незаконного перетину державного кордону України, а саме здійснили укладення фіктивного трудового договору з ТзОВ «СПРИНТ ТРАНС» про працевлаштування ОСОБА_7 водієм, що стали підставою для внесення його даних до системи «Шлях», та надали право незаконного перетину державного кордону України в умовах воєнного стану.

23 січня 2023 року ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, в місті Івано-Франківськ отримали від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 500 доларів США, як завдаток за незаконне переправлення останнього через державний кордон України.

24 січня 2023 року ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та з невстановленими особами,з метою отримання грошових коштів в сумі 3000 доларів США, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, доводячи спільний злочинний умисел направлений на незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України до кінця, організували та здійснили незаконне переправлення ОСОБА_7 автомобілем марки «MERCEDES-BENZ-SРRINTER 316 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , через державний кордон України в пункті пропуску «Шегині», що в с. Шегині, вул. Дружби, 212, Яворівського району, Львівської області.

25 січня 2023 року о 05 год. 20 хв. за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глушків, Городенківського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексуУкраїни за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

25 січня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 321408075, є власником комори № НОМЕР_2 , що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 .

Санкція злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із конфіскацією майна.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме: комору № ХСІ, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_2 .

Слідчий у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, відповідно до якої просить клопотання про арешт майна слухати без його участі, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

На підставі частини другої статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, розгляд клопотання здійснено без повідомлення власника майна, оскільки це необхідно з метою забезпечення арешту майна.

Згідно частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подане клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з вимогами частини п`ятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини десятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, що відповідає вимогам статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000231 від 27 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексуУкраїни.

25 січня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №321408075, власником комори № ХСІ, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_2 , є ОСОБА_5

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: комору № ХСІ, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1