Справа № 454/2705/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1019/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000007 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в АДРЕСА_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

апеляційні скарги захисника обинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_9 на вирок Сокальського районного суду від 26.09.2022 щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сокальського районного суду від 26.09.2022 ОСОБА_6 визнано винним за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України закрито, у зв`язку із смертю обвинуваченого.

Вирішено питання речових доказів.

Як вбачається з вироку, досудовим розслідуванням встановлено, що засуджений ОСОБА_6 19 листопада 2012 року, у проміжку часу з 22 год. 40 хв. по 24:00 год., керуючи автомобілем «Опель Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху автодорогою сполученням «Ковель-Львів», при проїзді її ділянки неподалік с.Сілець Сокальського району Львівської області грубо порушив вимоги ОСОБА_11 п.п. 1.2, Р.11 п.п.11.2, 11.3, Р.12 п.п.12.1, 12.2 ПДР України, зміст яких полягає тому, що він повинен був при русі в умовах недостатньої видимості обирати швидкість руху в таких межах, щоб мати змогу зупинитися у межах видимості проїзної частини дороги, рухатися по своїй, правій смузі руху, якнайближче до правого її краю і на смугу зустрічного руху не виїжджати, обирати такі прийоми керування транспортним засобом і рухатися з такою швидкістю, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, натомість своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, без причин технічного характеру, раптово виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час рухався автопотяг у складі автомобіля-тягача «Рено Преміум», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Польська реєстрація), із причепом «Віелтон», реєстраційний номер НОМЕР_3 (Польська реєстрація), під керуванням водія ОСОБА_12 та в результаті чого між вказаними транспортними засобами відбулося зіткнення.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху, пасажиру його автомобіля «Опель Кадет» ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи №104/2012 було спричинено тупу поєднану травму голови, грудей, живота, тазу та кінцівок, які супроводжувалась травматичним шоком важкого ступеня, що обумовило зупинку серцевої діяльності і дихання, припинення функцій центральної нервової системи, та призвело до її смерті.

Також, унаслідок вказаної ДТП помер водій автомобіля «Опель Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , якому згідно висновку судово-медичної експертизи №230/2012, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді розриву печінки, закритих переломів 4-6 ребер зліва, відкритого перелому правої стегнової кістки, закритих переломів обох кісток лівої гомілки, крововиливу в м`які тканини голови в правій скроневій ділянці, синця по зовнішній поверхні правого плеча, садна по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, множинних дрібних саден по передній поверхні огруддя, які в своїй сукупності за ступенем важкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, а саме у тому, що він 19 листопада 2012 року, у проміжку часу з 22 год. 40 хв. по 24:00 год., керуючи автомобілем «Опель Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху автодорогою сполученням «Ковель-Львів», при проїзді її ділянки неподалік с. Сілець Сокальського району Львівської області грубо порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля «Опель Кадет» ОСОБА_13 від отриманих травм померла, тобто ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Не погоджуючись із вироком суду, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити відносно ОСОБА_6 новий виправдовувальний вирок по цій справі. З метою всебічності, повноти та об`єктивності дослідження обставин справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення у ній повторно дослідити наведені в апеляції обставини з вирішенням заявлених клопотань.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вирок Сокальського районного суду від 26.09.2022 є незаконний, необґрунтований та невмотивований, ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування, а викладені у вироку висновки суду не відповідають дійсним обставинам та вже зібраним доказам, якими не підтверджуються викладені у ньому висновки щодо скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, якого в дійсності він не вчиняв.

Стверджує, що ухваленням обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 надано можливість уникнути відповідальності дійсному винуватцю цього ДТП, - водію автомобіля «Рено Преміум» (із причепом «Віелтон»), який став лише свідком, і якого не допитали в судовому засіданні, хоч на його допиті настоювала сторона захисту.

Вказує, що визнавши винним ОСОБА_6 у скоєнні названого кримінального правопорушення, суд ухвалив обвинувальний вирок, і цим же вироком закрив кримінальне провадження, чого не мав права робити, позаяк, у випадку визнання такої особи винною у скоєнні кримінального правопорушення, суд мав закрити кримінальне провадження з нереабілітуючих обставин ухвалою суду, як це передбачено ч.1 ст. 284 КП України Разом з тим, вирок міг бути винесений лише у випадку виправдання ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що і мав зробити суд, якби діяв з точки зору верховенства права і справедливості.

Захисник зазначає, що в оскаржуваному обвинувальному вироку відсутнє формулювання обвинувачення визнане судом доведеним, оскільки суд самостійно не встановив, що саме зробив ОСОБА_6 , і чи вчинив він ті діяння в яких обвинувачується, суд не виклав форму вини і мотив кримінального правопорушення з тим, щоб на підставі цього прийняти правильне рішення у справі у формі передбаченій законом.

Наголошує, що суд підтримав версію обвинувачення (без формування своєї), яка, на думку захисника, не відповідає дійсності та суперечить фактичним обставинам справи і вже зібраним доказам.

Стверджує, що судом першої інстанції необґрунтовано було відмовлено в призначенні повторної комплексної авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи для з`ясування механізму відкидання ТЗ після їх зіткнення, що призвело до неповного з`ясування обставин справи.

Захисник заявляє клопотання про вирішення питання про призначення повторної комплексної авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи (згідно з текстом клопотання від 15.06.2022р. (а.с.72-77).

Покликаючись на протокол слідчого експерименту від 03.12.2012р. за участю свідка ОСОБА_14 , захисник стверджує, про те, що ДТП сталась саме з вини ОСОБА_14 єдиного очевидця, якого не допитали в судовому засіданні суду першої інстанції, обґрунтовуючи перебуванням останнього за кордоном, хоча належні і допустимі докази про це відсутні.

Заявляє клопотання про допит ОСОБА_15 , який є єдиним очевидцем події і який не був допитаний судом першої інстанції.

Вказує, що потерпілою ОСОБА_9 подавалась заява про відкриття кримінального провадження відносно ОСОБА_15 по вказаному факту ДТП, але цього не було зроблено, як і не було прийнято, будь-якого процесуального рішення стосовно свідка ОСОБА_15 , скориставшись тим, що водій ОСОБА_9 і пасажир ОСОБА_13 загинули.

Стверджує, що ОСОБА_6 не скоював кримінального правопорушення в якому обвинувачувався, і належних і допустимих доказів зворотнього у справі не має, а тому такий підлягає виправданню.

Зазначає, що мати загиблого ОСОБА_6 визнана потерпілою у справі, тобто особою якій внаслідок кримінального правопорушення внаслідок смерті її сина спричинена матеріальна та моральна шкода (ч.1 ст. 55 КПК), що також підтверджує надуманість обвинувачення її сина у скоєнні названого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_9 є потерпілою у справі.

Не погоджуючись із вироком суду, представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок Сокальського районного суду від 26.09.2022р. та ухвалити відносно ОСОБА_6 новий виправдовувальний вирок по цій справі. Повторно дослідити наведені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 та в його апеляційній скарзі обставини, з вирішенням заявлених клопотань, які він підтримує.

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що оскаржуваний вирок є незаконний, необґрунтований та невмотивований, ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Зазначає, що суд першої інстанції зробив висновок на основі суперечливих, необ`єктивних та малоінформативних експертиз проведених в ході досудового розслідування. Вказує на суперечності між висновками експерта, неточності, які на його думку свідчать про необґрунтованість вказаних експертних висновків.

Вважає, що є необхідність проведення повторної судово-трасологічної експертизи, що повинна дослідити подряпину на дорозі, яка була покладена в основу висновків попередніх експертиз, як доказ того, що зіткнення трансопртних засобів відбулося на смузі руху автопотяга «Рено Преміум» на відстані 1,2 м. від осьової лінії, де нібито починається ця подряпина.

Вказує, що необхідність призначення цієї комплексної автотехнічної, трасологічної (та судово-медичної експертизи) пояснювалась не тільки викладеним вище, але й і тим, що при проведенні попередніх судово-трасологічних експертиз та автотехнічної експертизи не були отримані відповіді на всі питання, навіть ті, які ставив слідчий на вирішення експертів, про що зазначив суд апеляційної інстанції в ухвалі від 05.01.2017 р.

Зокрема, при проведенні останньої трасологічної експертизи не була надана відповідь на питання про взаєморозташування транспортних засобів один відносно одного в момент первинного контакту, по причині не надання в розпорядження експерта цих транспортних засобів, хоч автомобіль «Опель Кадет», зі слідами ДТП, дотепер знаходиться на території Сокальського ВП Червоноградського ВП ТУ НП у Львівській області, що свідчить, на думку апелянта, про недобросовісність осіб органу досудового розслідування.

Вважає, що на вирішення судово-трасологічної експертизи мали ставитись не тільки питання стосовно взаєморозташування транспортних засобів один відносно одного та елементів дороги в момент первинного контакту та де, на якій ділянці дороги відбулось зіткнення, але й питання щодо механізму утворення, напряму зазначеної вище подряпини, що підлягає детальному дослідженню.

Вказує, що з метою всебічності, повноти та об`єктивності дослідження обставин справи, експерти повинні були надати відповіді і на інші питання, які мають значення у цьому кримінальному провадженні та для дослідження яких необхідні спеціальні знання, і на необхідність вирішення яких вказували в ході досудового розслідування та в суді, зазначивши конкретний перелік питань, які мали бути поставлені на вирішення такої експертизи, та яка була проведена з отриманням висновку експертів від 25.06.2018р. за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 2000/2001- 17 по матеріалам кримінального провадження № 0000007 експертами Дніпропетровського НДІСЕ.

Зазначає, що із вказаного висновку Дніпропетровського НДІСЕ прокурор і суд зіслався лише на те, що нібито, недотримання ОСОБА_6 вимог ПДР в т.ч. 11.3(заборона виїзду на зустрічну полосу руху, окрім випадків передбачених цим пунктом), і є безпосередньою причиною ДТП, в ході якої водій іншого ТЗ ОСОБА_16 , нібито, не допустив порушення ПДР, які б були в прямому причинному зв`язку з ДТП, але виходячи лише тільки згідно заданої слідчим дорожньо-транспортної ситуації, та наданих ним вихідних даних для проведення цієї експертизи, які не відповідають дійсним.

Вважає, що прокурор і суд взагалі не врахували інших висновків цього експертного дослідження, які вказують на невірність попередніх експертних висновків, якими стороною захисту і потерпілою стороною обґрунтовувалась необхідність закриття цього кримінального провадження відносно ОСОБА_6 як і не вказано у вироку чому суд не сприймає названі обставини, які підвереджували і підтверджують невинуватість ОСОБА_6 .

Стверджує, що при дачі роз`яснень в судовому засіданні допитані експерти не спростовували наведених представником потерпілої протиріч, більше того їх підтвердили, чим і викликалась необхідність проведення повторної комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, у проведенні якої суд відмовив ухвалою від 16.06.2022р.

Звертає увагу суду, що в ході розгляду цієї справи так і не було допитано ключового свідка, єдиного живого очевидця подій водія автомобіля «Рено-Преміум» ОСОБА_15 , за участі якого і сталося ДТП.

Не погоджуючись із вироком суду, потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити відносно ОСОБА_6 новий виправдовувальний вирок по цій справі, повторно дослідити наведені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 і в апеляційній скарзі потерпілої обставини, з вирішенням заявлених клопотань, які потерпіла підтримує.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що саме водій ОСОБА_15 винен у ДТП внаслідок якого загинули дві особи і повинен відповідати за ч.2 ст. 286 КК.

Вважає, що її померлого сина безпідставно звинуватили у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, а ОСОБА_15 у такий спосіб дали можливість уникнути від відповідальності, хоча його вина ОСОБА_15 у ДТП вбачається навіть з його власних показів, наявних у матеріалах справи, що стало можливим внаслідок упередженого, однобічного і не об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду справи.

Стверджує, що у такий спосіб дали можливість уникнути цивільної відповідальності за спричинену шкоду власникам(володільцям) автомобіля тягача «Рено-Преміум».

Вказує, що її заява про відкриття кримінального провадження відносно ОСОБА_15 була проігнорована, кримінальне провадження відносно нього так і не було відкрито, що також вплинуло на незаконність прийняття рішення.

13.02.2023 представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 не прибув у судове засідання апеляційного суду, подавши заяву, в якій вказує, що апеляційні вимоги скарги ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Сокальського районного суду Львівської області підтримує, просить задоволити, та проводити судове засідання без його участі.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 , який не прибув в судове засідання.

Заслухавши доповідача, виступ захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_17 , який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно положення ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався та вірно встановив вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у встановленому порядку, дослідженими у судовому засіданні та проаналізованими судом першої інстанції доказами, яким суд дав належну оцінку, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.11.2012р., схемою та фототаблицею до нього, згідно яких місцем події є автодорога Львів-Жовква-Сокаль с.Сілець Сокальського району. Вантажний автомобіль стоїть передом до м.Львів легковий автомобіль «Опель» до м.Червоноград (а.с.103-132 т.1);

- протоколом огляду транспортного засобу від 20.11.2012р., що передня частина "Опель Кадет" н.з. НОМЕР_1 повністю зруйнована, відсутній двигун, пошкоджене вітрове скло. Ліве колесо частково зламане. Стан рульового управління знаходиться у непрацездатному стані по причині руйнування передньої частини автомобіля. Стан гальмівної системи зруйнований. Система освітлювальних приладів знаходиться у стані повної відмови. Вітрове скло пошкоджене, дзеркало заднього огляду відсутнє. Важелі ручного гальма та коробки передач деформовані (а.с.133-137 т.1)

- протоколом огляду транспортного засобу від 20.11.2012р. встановлено, що в автомобілі Рено Преміум RJA, н.з. НОМЕР_4 з причіпом пошкоджена передня нижня частина кузова автомобіля з лівої сторони, відламані передній бампер, відсутня передня ліва фара. Положення передніх коліс скеровані справа наліво під кутом 45 градусів. Стан рульового управління знаходиться у непрацездатному стані по причині руйнування передньої частини автомобіля. Стан гальмівної системи авто та причепа неможливо перевірити, оскільки неможливо привести двигун в дію. Передня ліва фара відсутня, інші системи працездатні. Важелі ручного гальма знаходяться в увімкненому стані, коробки передач у нейтральному положенні.

- протоколом огляду трупа від 20.11.2012р. встановлено, що труп жіночої статі (лежить на спині) руки та ноги розведені в сторону, очі привідкриті (а.с.143-144 т.1).

- висновком експерта №230/2012 від 21.11.2012р. проведено експертизу трупа ОСОБА_6 на трупі одяг має наступні ушкодження: куртка мається розрив лівого рукава по задньому шву від манжета на відстані 16,5 см., края розриву нерівні, розволокнені, джинси по середньому шву по задній поверхні на відстані 17см від пояса мається розрив довжиною 14см та Г-подібний розрив правої штанини по задній поверхні на відстані 7,5 см. від низу розмірами 3,7х6 см. краї розривів нерівні. Труп чоловічої статі. В правій скроневій ділянці мається підшкірний крововилив темно-червоного кольору розмірами 3,6х4,0см. по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині є синець синьо-фіолетового кольору розмірами 4,0х6,0 см. покрите підсохлою шкурочкою коричневого кольору розміщеною нижче рівня шкіри. Аналогічного характеру дрібні садна розмірами від 0,1х0,3 см до 0,5х0,7 см від передньої лівої під пахової лінії до правої передньої під пахової лінії. По зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині є рана розмірами 3,6х5,0 см з нерівними краями, яка проникає до кістки. В даній ділянці стегнова кістка рухома, відчувається крепітація уламків, з рани виділяється темно-червона рідка кров. По передній під паховій лінії зліва відчувається крепітація уламків 4-6 ребер. Внутрішні ушкодження: в правій скроневій ділянці відповідно проекції ушкодження описаного вище мається крововилив в м`які тканини темно-червоного кольору розмірами 2,5, 3,5 см. по передній під паховій лінії зліва маються переломи 4-6 ребер. В місцях переломів відмічаються крововиливи в міжреброві м`язи. По зовнішньому краю правої долі печінки відмічається розрив тканини з нерівними краями розмірами 0,5х6,8 см та глибиною до 1,0см. краю та дно розриву нерівні. В місці перелому кісток лівої гомілки відмічається масивний крововилив в м`язи гомілки по передньо-зовнішній поверхні. В крові ОСОБА_6 алкалоїдів не виявлено. Смерть ОСОБА_6 наступила від масивної крововтрати, яка є наслідком поєднаної тупої травми розрив печінки, закриті переломи ребер зліва, відкритий перелом правої стегнової кістки, закритий перелом обох кісток лівої гомілки, крововилив в м`які тканини голови в правій скроневій ділянці, синця по зовнішній поверхні правого плеча, садна по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, множинних дрібних саден по передній поверхні огруддя. Дані тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок дії тупих твердих предметів чи ударів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, а садна по передній поверхні огруддя- внаслідок дії тупо-загострених предметів, якими могли бути уламки битого скла незадовго до настання смерті та при обставинах і в час вказаних вище. Є тяжкими тілесними ушкодженнями по ознаці небезпеки для життя в момент ДТП. (а.с.147-150 т.1).

- висновком експерта №104/2012 від 21.11.2012р. судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 згідно якого крім зовнішніх ушкоджень, при розтині порожнини трупа, встановлено м`які покрови правої лобно-виско-тімяної ділянки з боку внутрішньої її поверхні із темно-червоним крововиливом р-ми приблизно 14х9см. На кістках правої половини склепіння черепа мається лінійний перелом у вигляді чотирьох променів, які розходяться з точки, розташованої на правій тім`яній кістці, на відстані приблизно 3см від стрілоподібного шва і на 1,5 см від вінцевого. Перший промінь має напрямок до переду. Перетинає вінцевий шов і затухає на правій половині луски добної кістки. Другий промінь має напрямок справа наліво спереду назад, перетинає стрілоподібний шов і затухає в задній частині лівої тім`яної кістки. Третій промінь має діаметрально протилежний напрямок спереду до заду і зліва направо, опускається майже вертикально по лусці правої вискової кістки, в нижній частині відхиляється до переду і сягає третього променя, утворюючи уламок кістки неправильної форми. Причиною смерті ОСОБА_13 стала тупа, поєднана травма голови, грудей, живота, тазу та кінцівок, яка супроводжувалась травматичним шоком важкого ступеня, обумовила зупинку серцевої діяльності і дихання, припинення функції центральної нервової системи. Також виявлені крововиливи, рани, садна на обличчі, крововилив на внутрішній поверхні м`яких покровів правої лобно-скронево-тім`яної ділянки голови, переломи кісток склепіння та основи черепа, крововиливи в м`які оболонки головного мозку, перломи лівих та правих ребер, крововиливи під плевру легенів, крововилив в ліву грудну порожнину, пошкодження печінки, селезінки, лівої нирки, крововилив в черевну порожнину, крововиливи та садно в тазовій ділянці зліва. Переломи обох гілок лівої лонної кістки тазу, розрив лівого крижово-здухвинного зчленування тазу, перелом лівої плечової кістки, перелом лівої малогомілкової кістки тощо. Пошкодження утворились від дії твердих тупих предметів, одночасно або у швидкій послідовності одне за одним і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. В крові трупа алкоголю не виявлено.

- постановами про визнання речовими доказами від 21.11.2012р. встановлено, що такими є: автомобіль «Рено Преміум» RJA, н.з. НОМЕР_4 і причіп до нього та автомобіль «Опель кадет» н.з. НОМЕР_1 , що знаходяться на зберіганні у власника.

- протоколом слідчого експерименту від 03.12.2012р. встановлено, що свідок ОСОБА_12 відтворив обстановку та обставини події ДТП, що мало місце в ніч з 19 на 20 листопада 2012р. неподалік с.Сілець Сокальського району учасником якої він був. Він повідомив, що учасники слідчої дії знаходяться саме в тому місці в якому відбулось зустрічне зіткнення керованого ним автомобіля, марки "Рено Преміум" з причіпом та автомобіля "Опель Кадет" під керуванням ОСОБА_6 приблизно о 22.40год. проїхавши с.Сілець автодорогою Львів-Ковель рухався у напрямку м.Жовква зі швидкістю 50 км/год. Оскільки на дворі була темна пора доби, він увімкнув ближнє світло фар. Автомобіль рухався у правій смузі, від керування не відволікався постійно стежив за дорожньою обстановкою. Під час руху в напрямку м.Львова він побачив, що у лівій смузі руху у зустрічному йому напрямку рухається легковий автомобіль у якого були також увімкнені ліхтарі зовнішнього освітлення. При зближенні з автомобілем, що рухався у зустрічному напрямку останній з невідомих йому причин різко змінив траєкторію руху та перетнувши осьову лінію горизонтальної розмітки виїхав на його смугу. Оскільки в цей момент відстань між його автомобілем та зустрічним легковим була незначною то між ними відбулось зіткнення. Після чого свідок показав місце у якому відбулось зіткнення . Таким чином було встановлено, що два автомобіля знаходяться на смузі призначеній для руху у напрямку м.Львова на відстані 80м від знаку с.Сілець та на відстані 0,7м від осьової лінії горизонтальної дорожньої розмітки. Автомобіль ОСОБА_12 знаходився з боковим інтервалом до осьової лінії у 0,7м. також свідок показав, що його автомобіль в момент коли він виявив що на його смугу руху починає виїжджати автомобіль ОСОБА_6 знаходився на відстані 27,3м до місця зіткнення цей автомобіль перетнув основну лінію горизонтальної дорожньої розмітки та виїхав на смугу руху авто свідка ОСОБА_12 в той момент коли відстань від передньої частини даного легковика до місця зіткнення становила 47,5м. Автомобіль ОСОБА_6 рухався зі швидкістю приблизно 90 км/год.

- висновком судової автотехнічної експертизи №1/776 від 17.12.2012р. та фототаблиці до нього, яким встановлено, що гальмівна система автопоїзда "Рено Преміум RJA", н.з. НОМЕР_4 та причіпа перебувають у технічно справному стані. Система рульового управління знаходиться в частково непрацездатному стані. Також, має несправності система освітлення, що полягають у відсутності лівої передньої блок-фари, лівого вказівника поворотів, лівих протитуманних фар та обриві провідників для їхнього підключення. Наявні несправності рульового управління, а також несправності системи освітлення утворились внаслідок деформацій та пошкоджень в результаті ДТП.

- висновком судової автотехнічної експертизи №1/777 від 29.12.2012р., фототаблиці та схеми, яким встановлено, що гальмівна система автомобіля "Опель Кадет" р.н. НОМЕР_1 перебувають у стані повної відмови. Система рульового управління знаходиться в стані повної відмови. Встановити працездатність системи освітлення не вдається можливим. Вказані вище пошкодження є наслідком ДТП.

- висновками судової автотехнічної експертизи №1/778 від 22.01.2013р. фототаблиці до нього та висновку №3353 від 04.12.2015р., якими встановлено, що зіткнення автомобілів "Рено Преміум" RJA, н.з. НОМЕР_4 з причіпом та "Опель Кадет" р.н. НОМЕР_1 відбулось на смузі проїзної частини дороги, що призначена для руху в сторону м.Львів (смуга руху автопоїзда) на ділянці, що передує розташуванню початку подряпини дорожнього покриття. В даній дорожній ситуації мало місце зустрічно-перехресне зіткнення автомобіля-тягача "Рено Преміум RJA" н.з. НОМЕР_4 та "Опель Кадет" р.н. НОМЕР_1 і їхні поздовжні осі в первинний момент зіткнення знаходились під кутом в межах 130+5 градусів одна відносно одної. Встановити кутове розташування поздовжних осей транспортних засобів відносно елементів дороги в первинний момент зіткнення не видається можливим.

- висновком автотехнічної експертизи №1/832 від 25.12.2012р. яким встановлено, що в ситуації яка склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП водій автопоїзда "Рено Преміум" повинен був відповідно до вимог ПДРУ та з технічної точки зору при русі в умовах недостатньої видимості обирати швидкість руху в таких межах, щоб мати можливість зупинитись у межах видимості проїзної частини дороги, а з того моменту, як в обстановці місця пригоди мав об`єктивну можливість виявити, що на його смугу руху з зустрічної смуги руху виїжджає зустрічний автомобіль «Опель Кадет» р.н. НОМЕР_1 негайно вжити заходів до гальмування аж до повної зупинки, згідно з вимогами п.п.12.2 та 12.3 ПДРУ. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. Водій автомобіля «Опель Кадет» повинен був відповідно до ПДРУ та з технічної точки зору, при русі в умовах недостатньої видимості обирати швидкість руху в таких межах, щоб мати змогу зупинитися у межах видимості проїзної частини дороги, рухатися по своїй, правій смузі руху, якнайближче до правого її краю і на смугу зустрічного руху не виїжджати, обирати такі прийоми керування т/з і рухатися з такою швидкістю, щоб мати постійно контролювати рух. Цей автомобіль до моменту зіткнення не гальмувався, таким чином водій автопоїзда ОСОБА_12 тільки своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_6 . Причиною настання ДТП стали дії водія автомобіля "Опель Кадет" ОСОБА_6

- висновком експертів комплексної судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи №2000/2001-17, яким встановлено, що на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 20.11.2012р. зафіксовано подряпину на проїзній частині довжиною 5,4м і зафіксована на відстані 0,5м від осьової лінії дорожньої розмітки на смузі руху до Червонограду та на відстані 1.2 від осьової лінії на смузі руху до м.Львова. Належність подряпини будь якому з транспортних засобів в матеріалах справи відсутня. Неможливо визначити напрям подряпини, оскільки відсутні вихідні дані. Автомобіль "Рено Преміум" контактував передньою лівою частиною з автомобілем "Опель Кадет" під деяким кутом. Автомобіль "Опель Кадет" після зіткнення переміщався у напрямку м.Червоноград, а автомобіль "Рено Преміум" у напрямку м.Львів. Швидкість руху автомобіля "Рено Преміум" в момент зіткнення становила приблизно 50 км/год що зафіксовано о 21.40хв, а автомобіля "Опель Кадет" 58-59 км/год. Автомобіля "Рено Преміум" до моменту і у момент зіткнення рухався в інтервалі 60-70 см від осьової лінії, тому його розташування не суперечило вимогам ПДРУ. Водій ОСОБА_15 не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом застосування екстреного гальмування і зупинкою автомобіля до місця зіткнення на відстані 27,3 м. водій ОСОБА_6 змінюючи напрямок руху ліворуч почав пересікати осьову лінію дорожньої розмітки, яка поділяє потоки транспорту зустрічних напрямків, водій ОСОБА_15 не мав технічної можливості запобігти зіткненню, тому причиною ДТП став виїзд автомобіля "Опель Кадет".

Наведені докази є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою, не містять суперечностей, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені під час судового розгляду справи.

Апеляційні доводи про те, що ОСОБА_6 не скоював кримінального правопорушення в якому обвинувачується, спростовуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що згідно висновку автотехнічної експертизи №1/832 від 25.12.2012 р. (а.с.208-214 т.1), в ситуації яка склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП водій автопоїзда "Рено Преміум" повинен був відповідно до вимог ПДРУ та з технічної точки зору при русі в умовах недостатньої видимості обирати швидкість руху в таких межах, щоб мати можливість зупинитись у межах видимості проїзної частини дороги, а з того моменту, як в обстановці місця пригоди мав об`єктивну можливість виявити, що на його смугу руху з зустрічної смуги руху виїжджає зустрічний автомобіль «Опель Кадет» р.н. НОМЕР_1 негайно вжити заходів до гальмування аж до повної зупинки, згідно з вимогами п.п.12.2 та 12.3 ПДРУ. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. Водій автомобіля «Опель Кадет» повинен був відповідно до ПДРУ та з технічної точки зору, при русі в умовах недостатньої видимості обирати швидкість руху в таких межах, щоб мати змогу зупинитися у межах видимості проїзної частини дороги, рухатися по своїй, правій смузі руху, якнайближче до правого її краю і на смугу зустрічного руху не виїжджати, обирати такі прийоми керування т/з і рухатися з такою швидкістю, щоб мати постійно контролювати рух. Цей автомобіль до моменту зіткнення не гальмувався, таким чином водій автопоїзда ОСОБА_12 тільки своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_6 . Причиною настання ДТП стали дії водія автомобіля "Опель Кадет" ОСОБА_6 .

Також місцевий суд встановив, що згідно висновків судової автотехнічної експертизи №1/778 від 22.01.2013р. фототаблиці до нього та висновку №3353 від 04.12.2015р. (а.с.181-188 т.1), зіткнення автомобілів "Рено Преміум" RJA, н.з. НОМЕР_4 з причіпом та "Опель Кадет" р.н. НОМЕР_1 відбулось на смузі проїзної частини дороги, що призначена для руху в сторону м.Львів (смуга руху автопоїзда) на ділянці, що передує розташуванню початку подряпини дорожнього покриття. В даній дорожній ситуації мало місце зустрічно-перехресне зіткнення автомобіля-тягача "Рено Преміум RJA" н.з. НОМЕР_4 та "Опель Кадет" р.н. НОМЕР_1 і їхні поздовжні осі в первинний момент зіткнення знаходились під кутом в межах 130+5 градусів одна відносно одної. Встановити кутове розташування поздовжних осей транспортних засобів відносно елементів дороги в первинний момент зіткнення не видається можливим.

Водночас з дослідженого судом першої інстанції висновку експертів комплексної судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи №2000/2001-17 встановлено, що на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 20.11.2012р. зафіксовано подряпину на проїзній частині довжиною 5,4м і зафіксована на відстані 0,5м від осьової лінії дорожньої розмітки на смузі руху до Червонограду та на відстані 1.2 від осьової лінії на смузі руху до м.Львова. Належність подряпини будь-якому з транспортних засобів в матеріалах справи відсутня. Неможливо визначити напрям подряпини, оскільки відсутні вихідні дані. Автомобіль "Рено Преміум" контактував передньою лівою частиною з автомобілем "Опель Кадет" під деяким кутом. Автомобіль "Опель Кадет" після зіткнення переміщався у напрямку м.Червоноград, а автомобіль "Рено Преміум" у напрямку м.Львів. Швидкість руху автомобіля "Рено Преміум" в момент зіткнення становила приблизно 50 км/год що зафіксовано о 21.40хв, а автомобіля "Опель Кадет" 58-59 км/год. Автомобіля "Рено Преміум" до моменту і у момент зіткнення рухався в інтервалі 60-70 см від осьової лінії, тому його розташування не суперечило вимогам ПДРУ. Водій ОСОБА_15 не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом застосування екстреного гальмування і зупинкою автомобіля до місця зіткнення на відстані 27,3 м. водій ОСОБА_6 змінюючи напрямок руху ліворуч почав пересікати осьову лінію дорожньої розмітки, яка поділяє потоки транспорту зустрічних напрямків, водій ОСОБА_15 не мав технічної можливості запобігти зіткненню, тому причиною ДТП став виїзд автомобіля "Опель Кадет".

Під час розгляду справи місцевим судом встановлено, що експерти ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 повністю підтвердили свої висновки, зокрема експерти ОСОБА_20 , ОСОБА_23 зазначили, що визначальною ознакою окрім осипу скла та пластмаси є подряпина, яка починається із смугу руху автопоїзда і продовжується на зустрічну смугу руху, ця подряпина залишена автопоїздом і починається на його (автопоїзда) смузі руху, а тому місце зіткнення є смуга руху автопоїзда. Експерти ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вказали, що причиною даної ДТП є невідповідність дій водія автомобіля «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимогам ПДР. Натомість водій автопоїзда «Renault Premium», ОСОБА_15 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Opel Kadett» своїми односторонніми діями.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17, під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК, тобто знаходилися у причиновому зв`язку з ними.

Провівши системний аналіз матеріалів справи, апеляційний суд приходить до переконання, що доказами дослідженими судом першої інстанції, підтверджується те, що дії водія ОСОБА_6 , полягали у порушенні вимог ОСОБА_11 п.п. 1.2, Р.11 п.п.11.2, 11.3, Р.12 п.п.12.1, 12.2 ПДР України, за змістом яких водій повинен при русі в умовах недостатньої видимості обирати швидкість руху в таких межах, щоб мати змогу зупинитися у межах видимості проїзної частини дороги, рухатися по своїй, правій смузі руху, якнайближче до правого її краю і на смугу зустрічного руху не виїжджати, обирати такі прийоми керування транспортним засобом і рухатися з такою швидкістю, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, натомість водій ОСОБА_6 своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, без причин технічного характеру, раптово виїхаши на смугу зустрічного руху, по якій в цей час рухався автопотяг у складі автомобіля-тягача «Рено Преміум», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Польська реєстрація), із причепом «Віелтон», реєстраційний номер НОМЕР_3 (Польська реєстрація), під керуванням водія ОСОБА_12 , в результаті чого між вказаними транспортними засобами відбулося зіткнення, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_13 . Таким чином дії водія автомобіля "Опель Кадет" ОСОБА_6 знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що свідчить про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, який ґрунтується на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин кримінального провадження, що підтверджено доказами, перевіреними під час судового розгляду й оціненими в їх достатності та взаємозв`язку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Доводи про те, що вина у скоєнні ДТП повністю лежить на водію автомобіля «Рено Преміум», ОСОБА_15 , який на думку апелянтів, порушив Правила дорожнього руху, що стало наслідком ДТП спростовуються доказами, дослідженими місцевим судом.

Зокрема, висновком експертів комплексної судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи №2000/2001-17 (а.с.224-250 т.1, а.с. 1-5 т.2) встановлено, що водій ОСОБА_6 змінюючи напрямок руху ліворуч почав пересікати осьову лінію дорожньої розмітки, яка поділяє потоки транспорту зустрічних напрямків, водій ОСОБА_15 не мав технічної можливості запобігти зіткненню, тому причиною ДТП став виїзд автомобіля "Опель Кадет".

Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що експерти автотехніки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у своїх висновках не зазначають про будь яку невідповідність дій водія автопоїзда ОСОБА_15 вимогам ПДР

Водночас доводи апелянтів про необґрунтованість експертних висновків судово-трасологічних експертиз не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів не вбачає підстав сумніватися у належності та допустимості вище вказаних висновків експертів, оскільки такі не містять суперечностей та складені з дотриманням вимог ст.ст.101, 102 КПК України експертами, які володіють відповідною кваліфікацією.

Доводи представника потерпілої про те, що потерпіла ОСОБА_9 зверталась із заявою від 08.02.2017 про внесення відомостей до ЄРДР та притягнення ОСОБА_15 до відповідальності, однак жодних процесуальних рішень не було прийнято, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки порядок оскарження дій чи бездіяльності особи, уповноваженої на внесення відомостей до ЄРДР визначено Гл.26 КПК України.

Щодо апеляційних доводів про те, що місцевий суд не допитав свідка ОСОБА_15 , колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судового засідання Сокальського районного суду Львівської області від 25.11.2020 (а.с.21 т.2) задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 про застосування приводу до свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та постановлено доручити Коломийському ВП ГУНП в Івано-Франківській області доставити приводом в судове засідання свідка ОСОБА_15 .

На виконання приводу свідка ОСОБА_15 Коломийським ВП ГУНП в Івано-Франківській області надіслано до суду рапорт від 12.01.2021 (а.с.38 т.2), з якого вбачається, що під час перевірки громадянина ОСОБА_15 за місцем реєстрації, в АДРЕСА_2 останній не проживав та не проживає. Під час перевірки громадянина ОСОБА_15 за місцем проживання в АДРЕСА_3 , встановлено, що дане господарство обгороджено та вхідні двері в господарство закрито на замок. Разом з тим, у рапорті зазначено, що згідно відповіді наданої із сектору інформаційної підтримки Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, а саме під час перевірки по системі «Аркан», встановлено, що громадянин ОСОБА_15 виїхав за межі території України 09.01.2021 року.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вжив всіх можливих процесуальних заходів для виклику свідка ОСОБА_15 в судове засідання, однак з урахуванням перебування такого свідка за межами території України та відсутності будьякої інформації про його повернення на територію України та фактичне місце проживання, місцевим судом неможливо було провести допит свідка ОСОБА_15 .

Водночас з технічного запису судового засідання Сокальського районного суду Львівської області від 14.06.2021 вбачається, що представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 вказав про необхідність допиту свідка ОСОБА_15 й після заслуховування думки прокурора ОСОБА_17 , який зазначив, що місце перебування свідка ОСОБА_15 невідоме, так як за адресою реєстрації та попередньо вказаного місця проживання, останній відсутній, а згідно матеріалів виконання ухвали суду про привід перебуває за межами України, адвокат ОСОБА_10 вказав, що ним буде надано перелік документів, які необхідні для встановлення актуального місця проживання свідка ОСОБА_15 для забезпечення приводу свідка у судове засідання, однак такі дані до суду не надавались.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_24 повідомив, що місце перебування свідка ОСОБА_15 невідоме, запитів, з метою отримання інформації про перетинання державного кордону свідком ОСОБА_15 сторона захисту не скеровувала.

Перевіряючи апеляційні доводи про те, що в оскаржуваному вироку відсутнє формулювання судом обвинувачення, визнане судом доведеним, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Положеннями п.2 ч.3 ст. 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку, серед іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

З правової позиції, наведеної у Постанові Верховного Суду від 06 грудня 2022 року (справа № 571/256/18) вбачається, що для вирішення питання про дотримання приписів кримінального процесуального закону важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, адже правильне їх відображення має суттєве значення для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та належної реалізації права на захист. Фактичні обставини визначають своїм змістом фабулу обвинувачення, яка є фактичною моделлю вчиненого злочину. Юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) є правовою моделлю кримінального правопорушення, фактичною вказівкою на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог процесуального закону, оскільки в ході судового розгляду чітко та конкретно встановив фактичні обставини скоєного ОСОБА_6 злочину та в мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, із достатньою конкретизацією зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки, що знайшло належне відображення у судовому рішенні.

З апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 також вбачається, що апелянти заявляють про розгляд клопотання захисника ОСОБА_8 від 16.06.222 про призначення у справі повторної комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, яке подавалось для розгляд суду до першої інстанції.

Водночас, апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи наявне клопотання захисника ОСОБА_8 від 16.06.2022 про призначення у справі повторної комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи (а.с. 72-77 т.2), проте таке вже було розглянуто Сокальським районним судом Львівської області в судовому засіданні від 16.06.2022, за результатами розгляду якого винесено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні вказаного клопотання (79-80 т.2).

09.02.2023 під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 вказав, що подавав клопотання про призначення у справі повторної комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи лише до суду першої інстанції, до апеляційного суду окремого клопотання про призначення у справі повторної комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи не подавав.

При з`ясуванні зазначених обставин, захисник ОСОБА_8 зазначив, що у нього немає клопотань до апеляційного суду, разом з тим, заяв про відкладення судового розгляду для підготовки будь-яких клопотань від захисника ОСОБА_8 не поступало.

Враховуючи пояснення захисника ОСОБА_8 , надані в судовому засіданні від 09.02.2023, щодо відсутності клопотань до апеляційного суду, колегія суддів не вбачає підставності апеляційних вимог представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 , які просили вирішити клопотання заявлені захисником ОСОБА_8 .

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, вирішив у відповідності з законом клопотання сторін, належним чином перевірив версію сторони захисту і виклав переконливі висновки на її спростування, які ґрунтуються на досліджених у провадженні доказах.

Апеляційні доводи про те, що визнавши винним ОСОБА_6 у скоєнні названого кримінального правопорушення, суд мав закрити кримінальне провадження з нереабілітуючих обставин ухвалою суду, колегія суддів не бере до уваги зважаючи на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Зважаючи, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, то прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів провадження, мати померлого обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_9 просила реабілітувати її сина, що свідчить про необхідність прийняття місцевим судом рішення по суті обвинувачення, зокрема щодо встановлення наявності чи відсутності в діях померлого обвинуваченого ОСОБА_6 , складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Статтею 373 КПК України визначено види вироків. Зокрема, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

З системного аналізу ст. ст. 284, 369, 373 КПК України, вбачається що у випадку, коли під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції ставиться питання про реабілітацію померлого обвинуваченого, розгляд справи проводиться в загальному порядку, який передбачає дослідження доказів на підтвердження чи спростування вини померлого обвинуваченого й за результатами судового розгляду суд ухвалює вирок, що відповідно до положень ст.373 КПК України може бути виправдувальним або обвинувальним.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в оскаржуваному обвинувальному вироку місцевий суд правильно встановив вину померлого обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та після встановлення його вини обґрунтовано закрив кримінальне провадження у зв`язку із смертю обвинуваченого на підставі п. 5 ч.1 ст.284 КПК України.

Допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів визнає апеляційні скарги, подані захисником померлого засудженого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_8 , представником потерпілої ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_10 , потерпілою ОСОБА_9 безпідставними, та вважає вирок суду законним та обґрунтованим й підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційні скарги захисника померлого засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Сокальського районного суду від 26.09.2022 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4