ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, кримінальне провадження за № 0001142 від 08.12.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, розлученого, має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2021 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись в якості покупця у приміщенні магазину «Ева-110», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний буд. 190, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з торгівельної зали товар, який належать ТОВ «Руш «Ева-110», а саме: туш «BOURJOIS TWIST EXSTRIMEFABERE MASKARA подовження, об`єм та розділення» чорна у кількості одна штука, у новому стані вартістю 319 грн. 17 коп. без урахування ПДВ. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , взявши до рук вищевказаний косметичний засіб, поклав його собі до лівого рукава куртки, та утримуючи при собі, залишив приміщення магазина не розрахувавшись за товар. Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , спричинив ТОВ РУШ «Ева-110» матеріальну шкоду на загальну суму 319 гривень 17 копійок без урахування ПДВ.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку. При цьому зазначив, що у цей день у приміщенні вказаного магазину у нього з охоронцем відбувся конфлікт, пов`язаний із масочним режимом, внаслідок чого він вирішив помститися саме таким чином, взявши з полиці вказану туш. Пізніше йому телефонували працівники вказаного магазину та прохали повернути туш, але він відмовився їм повертати. У подальшому був затриманий працівниками поліції, яким віддав зазначений товар. Розмір шкоди, заявлений потерпілою стороною у цивільному позові, поданому у ході судового розгляду, повністю відшкодував. Просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст.45, 46 КК України.

Представник потерпілої сторони у судове засідання не з`явився, надав суду заяву відповідно до якої просив розглядати вказане кримінальне провадження у його відсутність та призначити покарання на розсуд суду. Від заявленого цивільного позову відмовляється, у зв`язку із добровільним відшкодуванням спричиненої шкоди. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, а саме обставини вчинення кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, дані про особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи вид та міру покарання, яке має понести ОСОБА_4 , суд враховує дані про його особу, зокрема, що він є особою працездатного віку, який офіційно не працевлаштований, розлучений, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Доводи сторони захисту та обвинуваченого щодо наявності обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.
Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Отже, у ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав, добровільно відшкодував спричинену шкоду (розмір заявлений у цивільному позові), однак суд констатує, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро не розкаявся, про що свідчить його поведінка у ході судового розгляду, який вважає, що його дії не є такими, що мають кваліфікуватися як кримінальні, виправдовуючи їх виниклим конфліктом та своєю правотою, його ставлення до вказаних обставин (дій) не є серйозним, що не свідчить про негативну оцінку кримінального проступку з його боку та готовність понести заслужене покарання.
Вказана вище поведінка обвинуваченого, на переконання суду, не дає достатньо підстав для встановлення такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття.
Враховуючи викладене, також відсутні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у зв`язку із дійовим каяттям.
Крім того, судом не встановлено підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, оскільки добровільне відшкодування шкоди та відсутність майнових претензій з боку потерпілого, достатньо не свідчить про примирення винного з потерпілим.
При цьому, суд констатує, що факт примирення потерпілою стороною не підтверджений у ході судового розгляду, а відповідно до поданої на адресу суду заяви від 02.09.2022, представник потерпілої сторони вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення із врахуванням обставин, які пом`якшують покарання та у межах ч.1 ст.185 КК України, вид покарання просить визначити суд.
Отже, виходячи з викладеного, підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, не встановлено.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його ставлення до скоєного, а також характеру діянь, способу, місця та часу скоєння кримінального проступку, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети кримінального проступку, обставин, що характеризують обвинуваченого, а також думки потерпілої сторони з приводу призначення покарання, який вирішення вказаного питання залишив на розсуд суду, добровільне відшкодування шкоди потерпілій стороні, суд доходить до висновку, про доцільність призначення покарання у виді громадських робіт, в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Також, судом встановлено, що до осіб, яким не призначається такий вид покарання, відповідно до ч.3 ст.56 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 не відноситься.
Підстав для застосування ст.69 КК України, відносно ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду» і не буде становити особистий надмірний тягар для особи.
Заявлений у кримінальному провадженні потерпілою стороною цивільний позов про відшкодування шкоди, задоволенню не підлягає оскільки обвинуваченим відшкодовано розмір цивільного позову добровільно у ході судового розгляду, що підтверджено документально та представником потерпілої сторони у заяві.

Судові витрати відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Цивільний позов ТОВ «РУШ» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Речові докази:

- оптичний DVD диск NANOTEX з відеозаписами з приміщення магазину «ЄВА» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 190, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження за № 0001142;

- туш «BOURJOIS TWIST EXSTRIMEFABERE MASKARA подовження, об`єм та розділення» чорна у кількості одна штука, яка передана до камери схову ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути ТОВ «РУШ» за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1