Справа № 128/1918/22
Провадження №11-кп/801/1250/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

та представника ДУ "Стрижавська (ВК№81)" ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 02 листопада 2022 року,

якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст.81 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

05 вересня 2022 року ОСОБА_8 , звернувся до Вінницького районного суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст.81 КК України. В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , оскільки він посередньо характеризується, не працевлаштований, заохочування щодо нього не застосовувалися, не довів своє виправлення під час відбування покарання. Представник державної установи Стрижавська виправна колонія №81 ОСОБА_10 також заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 . Засуджений ОСОБА_8 просив задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком від 12.08.2021 Вінницького міського суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст.81 КК України. Прийняте рішення мотивоване тим, що засуджений відповідно до характеристики в місцях позбавлення волі знаходиться з 08 липня 2020 року. Під час утримання в державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)» характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися.

Під час утримання в державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)» характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися.

Під час утримання в державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)» з 30.11.2020 року характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися.

До державної установи Стрижавська виправна колонія №81 прибув 13 грудня 2021 року, де за час відбування покарання характеризується посередньо, 1(один) раз заохочувався, до дисциплінарної відповідальності не притягувався; на даний час не працевлаштований, підтримує рівні взаємозв`язки зі ншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу; намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе; намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд; не приділяє дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійсненню за ними належного догляду та використанню їх тільки за призначенням; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; безвідповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні;відповідно до ст. 123 КВК України пртиймає участь у реалізації програми «Підготовка до звільнення», проте ініціативи не проявляє; підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та листуванням; участі у заходах що проводяться в установу та самодіяльних організаціях не приймає; не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок; за характером спокійний, врівноважений, брехливий, скритий; згідно підсистеми Касандра Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення; адміністрація установи вважає, що засуджений ОСОБА_8 не досяг ступеня виправлення, визначеного вимогами ст. 81 КК України.

Відповідно до вимог ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом покарання.

Суд виходив з того, що згідно положень закону, умовно-дострокове звільнення засудженого можливе за обов`язкової і одночасної наявності для цього підстав і умов саме в їх сукупності, в тому числі - не тільки щодо фактичного відбуття засудженим встановленої законом частини призначеного судом покарання, а й виправлення засудженого.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що всі вказані обставини в їх сукупності не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого, стійке становлення його на шлях виправлення, усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяли вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок в дисципліні праці і поведінці, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Таким чином, засуджений ОСОБА_8 на даний час не довів свого виправлення, а також факту недоцільності подальшого виконання призначеного покарання внаслідок досягнення цілей покарання в процесі його відбування, а тому, до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 02 листопада 2022 року та постановити нову, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим. Вказує, що судом не взято до уваги його сумлінне ставлення до праці, а саме те, що він був офіційно працевлаштований, що підтверджується адміністрацією колонії, його відповідальне ставлення до адміністрації та інших засуджених. За період відбування покарання у «Стрижавській ВК-81» він не порушував встановлений порядок та режим відбування покарання, а тому до нього не застосовувалися заходи стягнення, натомість він має одне заохочення, однак викладене судом не було взято до уваги.

Крім того, суд не звернув увагу на наявність у нього хвороби гіпертонії, що підтверджується документами, які знаходяться в матеріалах судового провадження, наявність матері похилого віку, яка постійно хворіє та потребує його допомоги, а також малолітнього сина. Апелянт вважає, що повністю став на шлях виправлення, визнав вину, розкаявся, а тому до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на викладені доводи.

Прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечили щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну, обґрунтовану та вмотивовану.

Представник ДУ "Стрижавська (ВК№81)" ОСОБА_9 суду пояснив, що підтримує ухвалу суду першої інстанції.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого, прокурорів та представника виправної колонії, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України, передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Перевіряючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умово-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів звертає увагу засудженого, що за змістом кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Відповідно умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу засудженого беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

На переконання колегії суддів, розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Так, під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено з матеріалів судового провадження, що засуджений ОСОБА_8 є особою раніше неодноразово судимою. Зокрема 18.11.1999 року Ленінським районним судом м. Одеса за ст.ст. 141 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 11.04.2000 року Ленінським районним судом м. Одеса за ст.ст. 141 ч. 1, 42 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 04.05.2005 Стаоміським районним судом м. Вінниці за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 45 КК України вважати засудженим умовно з іспитовим строком на 3 роки; 30.08.2005 року Староміським районним судом м. Вінниці за ст.ст. 190 ч. 2, 71 КК України до 3 років позбавлення волі; 18.06.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ст. 186 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 1190 грн; 13.05.2020 року Вінницьким міський судом Вінницької області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі; ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11.08.2020 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.06.2019 року по 01.10.2019 року та з 13.05.2020 року по 11.08.2020 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 1 дню позбавлення волі.

По даній справі ОСОБА_11 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_8 рахується з 12 серпня 2021 року. Кінцем строку відбування покарання є 01 січня 2024 року.

З характеристики на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_8 характеризується посередньо. Відповідно до довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень у ОСОБА_8 відсутні дисциплінарні стягнення та наявне одне заохочення від 14.04.2022 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Згідно довідки про нарахування та утримання з заробітної плати засудженого ОСОБА_8 , засуджений був працевлаштований в майстерні установи за період відбування покарання з 13.12.29021 по 31.08.2022.

Відповідно до медичної довідки, виданої завідувачем АПВ від 29.09.2022 засуджений ОСОБА_8 знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІ стадії, СН0. Функціональна диспесія шлунку. Отримував необхідне лікування. На момент видачі медичної довідки загальний стан здоров`я задовільний.

На переконання колегії суддів, встановлені обставини не свідчать про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги за доводами засудженого, оскільки не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Доводи засудженого про те, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення не підлягають задоволенню, адже підставою для такого звільнення повинні бути докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці на протязі усього періоду відбування покарання, а не його частини довів своє виправлення та перевиховання.

Натомість колегією суддів встановлено, що початок строку відбування покарання в ОСОБА_8 починається з 12 серпня 2021 року, однак останній працював у майстерні установи лише з 13.12.2021 по 31.08.2022. Таким чином, викладене не свідчить про його сумлінне ставлення до праці. Разом з тим, ОСОБА_8 не надано доказів, які б свідчили про поважність причини того, що він наразі не працевлаштований у виправній колонії. Наприклад доказів того, що в ДУ СВК (№81) відсутня достатня кількість робочих місць чи доказів його неодноразових звернень із заявами про працевлаштування.

Що стосується доводів засудженого про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на наявність у нього хвороби гіпертонії, матері похилого віку, яка постійно хворіє та потребує його допомоги, а також малолітнього сина відповідно до ст. 81 КК України, то вони не можуть бути безумовною підставою для задоволення клопотання, поданого порядку ст.81 КК України. Однак доводи засудженого про стан його здоров`я за наявності, визначених законом підстав можуть бути предметом розгляду при зверненні з клопотанням (поданням), в порядку ст.84 КК України.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 5 глави 1 розділу II Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 - медична допомога засудженому надається негайно в умовах медичної частини (фельдшерського пункту). За неможливості надання такої допомоги в повному обсязі засуджений направляється до лікарняного закладу ДКВС або іншого закладу охорони здоров`я відповідного профілю не пізніше строку, визначеного у медичному висновку, відповідно до вимог глави 1 розділу III цього Порядку.

Таким чином, засуджений ОСОБА_8 не позбавлений можливості звернутися до медичної частини виправної колонії для надання медичної допомоги.

Водночас наявність у засудженого однієї подяки від 14.04.2022, яка оголошена ОСОБА_8 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, на переконання колегії суддів, не свідчить про сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_8 , оскільки належне виконання вказаних обов`язків є основним обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.

Натомість наявність одного заохочення може свідчити лише про позитивну динаміку змін в особистості засудженого, однак це ще не дає достатніх підстав вважати, що процес виправлення ОСОБА_8 досягнув тієї стадії, яка необхідна для застосування положень ст.81 КК України. Відповідно перспектива умовно-дострокового звільнення пов`язана із реальним станом поведінки засудженого, який відображає його правослухняну поведінку, а вагомих обставин, які б засвідчували зразковість поведінки ОСОБА_8 матеріали справи не містять.

До того ж, колегія суддів не може залишити поза увагою ту обставину, що засуджений ОСОБА_8 відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до переоцінки останнім своєї поведінки та не стало стримуючим фактором від вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, колегія судів критично оцінює доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 про наявність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки з урахуванням даних, які характеризують особу засудженого ОСОБА_8 , його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, останній не довів свого виправлення у більш короткий термін.

Таким чином, у колегії суддів відсутня переконаність у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2021, а тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2022 року залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15