ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/253/23 Справа № 185/4349/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) гривень.

Вирішено долю процесуальних витрат.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він з метою оформлення договору оренди земельної ділянки, яка на праві власності належить ОСОБА_9 (площею 6,694 га, склад сільгоспугідь - рілля 6,694га, кадастровий номер :01:002:0061, місцезнаходження - Преображенська сільрада Юр`ївського району Дніпропетровської області), отримав від ОСОБА_9 нотаріально посвідчені довіреність та заповіт.

15.12.2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи в невстановленому слідством місці, маючи при собі згадані вище заповіт та довіреність, звернувся до невстановленої особи з метою складання договору оренди земельної ділянки та акту приймання-передачі земельної ділянки, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), де невстановлена особа підготувала названі документи та підробивши підписи ОСОБА_9 , передала підроблені документи обвинуваченому.

02.01.2020 року, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що договір оренди земельної ділянки, акт приймання-передачі земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) містять підроблені підписи ОСОБА_9 , доводячи свій протиправний умисел до кінця - використати завідомо підроблений документ, замінив перший лист договору з позначкою в даті складання «15 грудня 2014 року» на «02 січня 2020 року», після чого звернувся до державного реєстратора Виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області (місцезнаходження - вул. Центральна (Леніна), буд. 67/1 смт. Юр`ївка Павлоградського району Дніпропетровської області) для реєстрації в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, даних підроблених документів - договору оренди земельної ділянки та акту приймання-передачі земельної ділянки, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки площею 6,694 га, кадастровий номер :01:002:0061, місцезнаходження - Преображенська сільрада Юр`ївського району Дніпропетровської області. Цим самим, ОСОБА_7 використав завідомо підроблений документ.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Юр"ївського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2022 року та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що норми ст. 65 КК України зобов`язують суд призначати покарання як у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, так і відповідно до положень Загальної частини КК та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Прокурор вказав, що у санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини КК України покарання у виді штрафу встановлено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Зокрема, санкція частини 4 статті 358 КК України, за якою засуджено ОСОБА_7 , покарання у виді штрафу встановлює в розмірі до 50 неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Зазначив, що нормою Загальної частини КК України, яка визначає поняття та правила застосування даного виду покарання, є ст. 53 КК України, згідно з якою, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Прокурор вказав, що кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу -неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 IV цього Кодексу для відповідного року.

Прокурор вказав, що суд першої інстанції в порушення вимог кримінального закону, в якому закріплений принцип призначення покарання у виді штрафу, визначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у сумі 600 гривень, а не у сумі, кратній встановленому одному неоподатковуваному мінімуму доходів громадян, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання за використання завідомо підробленого документа у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, кваліфіковане судом за ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 вчинив 02 січня 2020 року, а відтак, на момент перегляду оскаржуваного вироку, строк, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності сплинув 02 січня 2022 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України підлягає задовольню, а кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000046 підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 284, 288 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України - задовольнити.

Провадження у справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.4 ст.358 КК України - закрити, у зв`язку із закінченням строків давності.

Витрати на проведення почеркознавчих експертиз - віднести за рахунок держави.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4