Ухвала

31 березня 2023 року

м. Київ

справа № 200/1933/17

провадження № 51-1142ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року,

встановив:

засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Ухвалою Касаційного кримінального суду від 22 березня 2023 року скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.

У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції засудженому ОСОБА_4 було вказано про необхідність навести відповідне обґрунтування доводам своєї касаційної скарги щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. Також, порушуючи питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, засуджений ОСОБА_4 не навів обґрунтування, яке б стало підставою для прийняття касаційним судом саме такого рішення.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги, засуджений

ОСОБА_4 подав нову касаційну скаргу, перевіривши зміст якої, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в ухвалі від 22 березня 2023 року недоліки касаційної скарги він не усунув та допустився нових.

Так, у повторно поданій касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Однак, вказуючи у касаційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, засуджений відповідного обґрунтування своїм доводам,

з огляду на положення ст. 412 КПК.

Натомість, як убачається з касаційної скарги, засуджений вказує на неповноту судового розгляду та не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надаючи їм власну оцінку, що відповідно до вимог ст. 438 КПК, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Крім того, повторно порушуючи питання про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, засуджений ОСОБА_4

не наводить обґрунтування, яке б стало підставою для прийняття касаційним судом саме такого рішення.

Оскільки, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно зі ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, то відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.

Зважаючи на те, що засуджений ОСОБА_4 недоліків касаційної скарги не усунув, касаційний суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

касаційну скаргу на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 12 жовтня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3
Судді: