Справа № 606/2173/22
УХВАЛА
іменем України
06 грудня 2022 року м. Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля клопотання прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000198 від 03.12.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ
Прокурор Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про арешт на автомобіля вантажного спеціалізованого сідлового тягача MAN, р.н. НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , а також спеціалізованого напівпричепа модель SNCO 24P90, н.з. НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовує тим, що 03.12.2022 року зареєстровано кримінальне провадження №0000198 із правовою кваліфікацією ч.1 ст. 286 КК України. Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000198, 2 грудня 2022 року близько 11 год. в межах с. Тютьків Тернопільського району водій автопоїзда у складі тягача MAN, р.н. НОМЕР_1 та причепа, р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , 1984 р.н., не впорався із керуванням на заокругленій ділянці дороги та допустив виїзд на узбіччя і перекидання транспортного засобу, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження. Вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом, підставою арешту майна є достатність підстав вважати, що воно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу.

Прокурор у судове засідання не з"явився, однак у клопотанні просить розгляд проводити за його відсутності, клопотання підтримує.

Дослідивши письмові матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до статті 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 2 ст. 170 КПК передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з частиною 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В силу вимог частини 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

Використане законодавцем у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК формулювання «існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості», якщо його порівняти із формулюванням «наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення», яке застосовано у ч. 2 ст. 177 КПК, вказує на те, що для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна достатньо, щоб сторона обвинувачення довела наявність відомостей, котрі можуть свідчити про сам факт вчинення кримінального правопорушення. В поданому клопотання, на думку слідчого судді, не наведено відомості з посиланням на докази, котрі, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що було вчинено кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України, оскільки:
частиною 1 ст. 286 КК України, передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження

Однак, як вбачається із клопотання, та доданих до нього матеріалів, внаслідок дорожньо- транспортної пригоди тільки водій транспортного засобу ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження. Інші особи, які б отримали тілесні ушкодження відсутні. До матеріалів клопотання не долучено постанови про визнання тягача та причепа речовими доказами у справі.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК).
Таким чином, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в рамках якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість і недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись ст. 98, 170,171, 172, 395 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000198 від 03.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_6 ОСОБА_7