ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 Справа №607/9538/22 Провадження №1-кп/607/325/2023 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження №0000278, дані про яке 19.03.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Йосипівка Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, що має на утриманні одну малолітню дитину, працюючого експедитором в ТОВ «Баядера», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2022 близько 19 год. 10 хв. у ОСОБА_6 , який перебував в м.Тернополі у дворі будинку по вул.Слівенська, 15 поблизу під`їзду №4, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник протиправний умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний умисел, 15.03.2022 близько 19 год. 10 хв. ОСОБА_6 , який перебував в м.Тернополі у дворі будинку по вул.Слівенська, 15 поблизу під`їзду №4, в ході раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_10 , умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень останній, наніс один удар кулаком лівої руки по фалангах пальців правої руки ОСОБА_10 , якими остання тримала свій мобільний телефон біля скроневої ділянки голови справа. Внаслідок удару ОСОБА_10 втратила рівновагу та впала на поверхню землі на ліве бедро, після чого ОСОБА_6 наніс один удар ногою у поперекову ділянку ОСОБА_10 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 спричинено тілесне ушкодження у вигляді синця із садном на його тлі тильної поверхні 4-го пальця правої кисті, садно правої скроневої ділянки голови, садно поперекової ділянки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав частково. Показав, що 15.03.2022 його дружина ОСОБА_12 прийшла додому налякана та розповіла йому, що у дворі їх будинку по АДРЕСА_3 , на неї накинулася собака, яку вигулювала сусідка ОСОБА_10 та порвала куртку. Будучи розлюченим, він вибіг на вулицю та ногою вдарив собаку, яка його вкусила. Після цього ОСОБА_10 вдарила його в область шиї, у відповідь на що, він відштовхнув останню, у зв`язку з чим потерпіла зашпорталася за собаку та впала на землю. В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що шкодує про вчинене, завдання потерпілій тілесних ушкоджень заперечив.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини в пред`явленому йому обвинуваченні, його вина у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України при викладених у обвинувальному акті обставинах в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених безпосередньо судом доказів.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що 15.03.2022 ввечері вона у дворі будинку по АДРЕСА_3 , вигулюючи свою собаку, зустріла сусідку ОСОБА_12 , на яку її собака гавкнула, чим ймовірно налякала останню. Через деякий час із під`їзду вибіг чоловік ОСОБА_12 - ОСОБА_6 та наніс удар кулаком лівої руки по правій руці якими тримала мобільний телефон біля скроневої ділянки голови справа, у зв`язку з чим вона впала сідницями на поверхню землі, після чого ОСОБА_6 наніс їй ще один удар в поперекову ділянку. Після того, як вона підвелась, до неї підійшов її сусід ОСОБА_13 , якого вона попросила викликати поліцію. В судовому засіданні потерпіла просила врахувати, що обвинувачений не вибачився за вчинене, шкоду за розбитий телефон не відшкодував, а тому наполягала на суворому покаранні для обвинуваченого.

Суд враховує, що показання потерпілої є послідовними, логічними, переконливими, не мають істотних суперечностей, які б давали підстави для сумнівів. Підстав обмовляти обвинуваченого у потерпілої не має, оскільки вона не перебувала в неприязних відносинах з обвинуваченим.

Крім того, такі показання потерпілої узгоджуються з іншими доказами по справі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що 15.03.2022 ввечері він, перебуваючи поблизу під`їзду по вул.Слівенська в м.Тернопіль, почув крики та побачив чоловіка, який забіг до під`їзду. Надалі, він побачив свою сусідку ОСОБА_10 , яка плакала та попросила його викликати поліцію, у зв`язку з тим, що сусід ОСОБА_6 вдарив її та розбив телефон. Також зазначив, що коли підійшов до ОСОБА_10 , то побачив на її обличчі синець.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 показала, що 15.03.2022 ввечері біля під`їзду на неї накинулась та зачепила куртку собака, яку вигулювала сусідка ОСОБА_10 . Будучи наляканою прийшла додому та розказала про це чоловіку ОСОБА_6 , який одразу пішов на вулицю та повернувшись через деякий час вона побачила, що з його руки капає кров. Зі слів чоловіка їй відомо, що він вдарив у дворі собаку, яка її налякала, після чого собака вкусила його. Очевидцем поставлених у провину ОСОБА_6 дій не була.

Крім вищезазначених показів допитаних судом обвинуваченого, потерпілої та свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується дослідженими та проаналізованими судом в судовому засіданні доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000278 від 19.03.2022, згідно якого 15.03.2022 близько 19 год. 10 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі будинку по АДРЕСА_3 , а саме поблизу під`їзду №4, в ході конфлікту наніс удар ОСОБА_10 у скроневу ділянку обличчя справа, чим спричинив тілесні ушкодження;

- електронними рапортами інспектора-чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 від 15.03.2022, згідно яких 15.03.2022 о 19 год. 14 хв. до РУП надійшла заява ОСОБА_10 про те, що 15.03.2022 о 19 год. 03 хв. за адресою: м.Тернопіль, вул.15 Квітня, її побив сусід. Також 15.03.2022 о 19 год. 42 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_15 про те, що 15.03.2022 о 19 год. 42 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , сусід із другого поверху наніс тілесні ушкодження його доньці ОСОБА_10 . Крім того, 15.03.2022 о 21 год. 21 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_16 про те, що 15.03.2022 о 21 год. 20 хв. за адресою: м.Тернопіль, вул.Шпитальна, 2, за медичною допомогою звернулася ОСОБА_10 . Встановлено діагноз: забої, осадніння 4-го пальця правої кисті, скроні справа та поперекового відділу хребта. ОСОБА_10 повідомила, що була побита сусідом в дворі будинку о 19 год. 10 хв.;

- письмовою заявою ОСОБА_10 від 18.03.2022, в якій остання просить притягнути до кримінальної відповідальності особу чоловічої статі, мешканця АДРЕСА_2 , який 15.03.2022 близько 19 год. 10 хв., перебуваючи поблизу під`їзду №4 за вказаною адресою, наніс їй тілесні ушкодження та пошкодив телефон;

- письмовим клопотанням потерпілої ОСОБА_10 від 21.03.2022 про долучення до матеріалів кримінального провадження №0000278 від 19.03.2022, медичної документації: рентгенівських знімків та консультаційного висновку спеціаліста №2211 від 15.03.2022, згідно якого у ОСОБА_10 діагностовані: забої осадніння IV пальця правої кисті, скроні справа та поперекового відділу хребта;

- протоколом огляду документів від 08.04.2022, згідно якого було оглянуто рентгенівські знімки на 4 арк. та консультаційний висновок спеціаліста №2211 на 1 арк., які долучені до кримінального провадження потерпілою;

- постановою дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_17 від 08.04.2022 про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів, згідно якої медичні документи, а саме: чотири рентгенівські знімки на папері формату А4 та консультаційний висновок спеціаліста №2211 із КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» від 15.03.2022 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000278 від 19.03.2022;

- постановою дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_17 від 21.03.2022 про призначення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні №0000278 від 19.03.2022;

- висновком експерта №158 за результатами проведеної судово-медичної експертизи, яка була розпочата 22.03.2022 та закінчена 07.04.2022, згідно якого у ОСОБА_10 виявлено синець із садном на його тлі тильної поверхні 4-го пальця правої кисті. У ОСОБА_10 при огляді 15.03.2022 лікарем ортопед-травматологом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» були описані садна 4-го пальця правої кисті, правої скроневої ділянки голови, поперекової ділянки. Характер і морфологічні властивості виявлених в ОСОБА_10 тілесних ушкоджень свідчать про їх утворення від дії тупих предметів незадовго до її звернення по медичну допомогу, не виключено у вказаній у постанові термін 15.03.2022. Індивідуальні особливості поверхні травмуючих предметів у характері ушкоджень не відобразились, проте, утворення виявлених в ОСОБА_10 тілесних ушкоджень за наведених у постанові та повідомлених нею при судово-медичній експертизі обставин події, не виключається. Вони не властиві для утворення при падінні на площині («падінні з висоти власного зросту»). Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.06.2022 з доданою до нього таблицею ілюстрацій, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_10 , у ході якого остання за участю статиста показала та розказала про обставини завдання їй ОСОБА_6 15.03.2022 близько 19 год. 10 хв. у дворі будинку по вул.Слівенська, 15 в м.Тернополі, удару по правій руці, коли вона тримала рукою телефон біля скроні. ОСОБА_10 також показала, як від нанесеного удару впала сідницями на поверхню землі, після чого ОСОБА_6 наніс удар в поперекову ділянку;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.06.2022 з доданою до нього таблицею ілюстрацій, проведеного за участю свідка ОСОБА_18 , у ході якого остання за участю статиста показала, як 15.03.2022 близько 19 год. 10 хв. у дворі будинку по АДРЕСА_3 , ОСОБА_19 наніс кулаком лівої руки удар в голову ОСОБА_10 , яка в цей час розмовляла по телефону який тримала у правій руці біля правої скроні.

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Показання обвинуваченого, в яких він заперечив завдання потерпілій тілесного ушкодження при викладених в обвинувальному акті обставинах, суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинене,оскільки такі показання обвинуваченого в достатній мірі спростовується дослідженими та ретельно проаналізованими судом доказами, що узгоджуються між собою і не викликають у суду сумнівів.

Висловлені в судовому засіданні захисником ОСОБА_9 доводи стосовно недопустимості як доказу протоколу проведення слідчого експерименту від 22.06.2022, проведеного за участю свідка ОСОБА_18 , з тих підстав, що вказаний свідок не допитувалася безпосередньо в судовому засіданні, суд вважає безпідставними, оскільки під час слідчого експерименту слідчий, прокурор не допитують особу, а лише перевіряють або уточнюють певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому зафіксовані у документі (протоколі) результати слідчого експерименту не є тотожними наданими слідчому, прокурору показаннями, про які йдеться у частинах 1 та 4 ст.95 КПК України (Вказане узгоджується з позицією, викладеною колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 229/3291/20).

Таким чином, враховуючи процесуальне призначення і мету проведення слідчого експерименту, доводи захисника щодо недопустимості як доказу вказаного протоколу, з огляду на те, що свідок ОСОБА_18 не допитувалася у судовому засіданні безпосередньо, є помилковими.

Не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту щодонедопустимості як доказу у даному кримінальному провадженні висновку експерта №158 з огляду на те, що експертизу проведено за спливом 1 тижня після події, що на думку захисника може свідчити про те, що отримані потерпілою тілесні ушкодження не пов`язані з діями ОСОБА_6 . Надаючи оцінку таким доводам суд враховує, що у підсумках вказаного висновку судово-медичним експертом визначено як характер і локалізацію, так і термін утворення виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень - 15.03.2022. Вказаний висновок експерта судом визнається належним доказом, як процесуальний документ, оскільки він є не тільки належно обґрунтованим, вмотивованим, а й зрозумілим, і у ньому повно і об`єктивно відображені хід та результати експертного дослідження, дані вичерпні і конкретні аргументовані відповіді на усі поставлені питання. Правильність висновку експерта забезпечується вимогами ст. 70 КПК України, згідно якої за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків експерт несе відповідальність, встановлену законом.

Сторона ж захисту жодних клопотань з цього приводу не заявляла, питання про допит експерта, призначення додаткової експертизи чи самостійного залучення експерта в порядку ст.244 КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду не порушувала, і за наведених вище підстав в своїй сукупності, доводи захисника не можуть бути підставою для визнання його недопустимим доказом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вказаний висновок експерта, який узгоджується з іншими доказами у справі, є належним і допустимим в достовірним доказом у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про його невинуватість, вважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість останнього у вчиненні ним інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно вимог ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, задовільно характеризуються за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Окремо суд враховує й позицію щодо покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , висловлену під час судових дебатів потерпілою ОСОБА_10 , яка хоча і не має переважного значення при прийнятті рішення щодо покарання, втім не може бути залишена без належної уваги та оцінки і безумовно підлягає врахуванню в сукупності з іншими обставинами.

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

З огляду на викладене, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, обставин вчинення проступку та його наслідківта враховуючи відсутність пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк, передбачений санкцією ч.1 ст.125 КК України.

У відповідності до ст.56 КК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею можуть бути застосовані.

При цьому, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 інших, передбачених санкцією ч.1 ст.125 КК України покарань, оскільки вважає їх такими, що не призведуть до виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та не відповідатимуть меті покарання. Водночас, обставини, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт судом не встановлено.

На переконання суду, виконання обвинуваченим ОСОБА_6 безоплатних суспільно корисних робіт, призначених в межах санкції ч.1 ст.125 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 150 (сто п"ятдесят) годин громадських робіт.

Речові докази: чотири рентгенівські знімки на папері формату А4 та консультаційний висновок спеціаліста №2211 із КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» від 15.03.2022, які згідно постанови дізнавача від 08.04.2022 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000278 від 19.03.2022 та зберігаються при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах цього кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1