Справа № 303/1392/22
Провадження № 1-кс/303/1739/22
У Х В А Л А

20 грудня 2022 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: потерпілого - ОСОБА_3 ,

дізнавача СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП

в Закарпатській області - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 , подану в порядку п.3) ч.1 ст.303 КПК України на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_5 , діючи в інтересах потерпілого ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.10.2021 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 та зареєстровано кримінальне провадження № 0000434, розпочате дізнання за ознаками ч.2 ст.125 КК України. Дізнання здійснювалося дізнавача СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_4 в результаті задоволення ряду клопотань потерпілого, дізнавачем було проведено слідчі (розшукові) дії, допитано свідків та призначено ряд судово-медичних експертиз, якими підтверджено наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_3 , нехарактерних для падіння з висоти власного зросту. Постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 08.12.2022 року, ним адвокатом, отримано 12.12.2022 року, тому вважає, що процесуальний строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, ним не пропущений. Скаржник наголошує на тому, що ряд допитаних свідків дали суперечливі покази щодо обставин події, яка мала місце 11.10.2021 року о 14:37 год. біля адмінбудівлі Зубівського старостинського округу, де у його довірителя ОСОБА_3 мав місце конфлікт з старостою ОСОБА_6 , а тому вважає, що постанова дізнавачем винесена передчасно, без належного дослідження обставин, без допиту експертів, а тому просить таку скасувати.

Адвокат ОСОБА_5 у судове засідання, на розгляд скарги не звився, будучи належним чином повідомленим, про причини неявки не повідомив.

ОСОБА_3 , в інтересах якого була подана скарга, до початку судового засідання повідомив, що його адвокат ОСОБА_5 занедужав та не зможе прибути в судове засідання, проте, таке його неявка, не перешкоджає розгляду скарги, яку він буде особисто підтримувати.

У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримав вимоги скарги поданої адвокатом ОСОБА_5 в його інтересах та пояснив, що 11.10.2021 року о 14:37 год. біля адмінбудівлі Зубівського старостинського округу, між ним та старостою ОСОБА_6 мав місце конфлікт, у ході якого останній спричинив йому тілесні тяжкі ушкодження, побив його та штовхнув зі сходів адмінбудівлі Зубівського старостинського округу. Після чого, його забрала швидка медична допомога і він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні. Дізнавач, за цей час зфальсифікував матеріали кримінального провадження і закрив кримінальне провадження, яке потім знову було відкрито та проведено повторні допити свідків та слідчі дії. Однак йому стало відомо, що кримінальне провадження дізнавачем знову закрито. Вважає, постанова про закриття провадження підлягає скасуванню, як незаконна.

Дізнавач СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_4 на розгляд скарги з`явився та посилаючись на матеріали кримінального провадження, мотивував своє рішення про закриття кримінального провадження, тим, що у процесі дізнання у кримінальному провадженні, ним здійснено ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання доказів у даному кримінальному провадженні, встановлення свідків та обставин події, що мала місце 11.10.2021 року о 14:37 год. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , біля адмінбудівлі Зубівського старостинського округу, обставин за яких ОСОБА_3 міг отримати легкі тілесні ушкодження, які встановлені Висновком експерта № 13/2021 (додаткової) від 17.01.2022 року та підтверджені Висновком комісійної судово-медичної експертизи від 30.03.2022 року. Отримавши пояснення потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , особи, на яку вказав потерпілий, як на того, хто спричинив йому тілесні ушкодження, встановивши очевидців та свідків події, було їх допитано, за клопотанням ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_5 , було проведено повторний допит свідків, допит свідків з участю ОСОБА_3 , проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_7 , у процесі ряду слідчих дій жоден зі свідків не змінив своїх первісних показань, щодо обставин події. При цьому, ніхто зі свідків не підтвердив факт нанесення ОСОБА_6 громадянину ОСОБА_3 тілесних ушкоджень в область голови, обличчя, чи по іншим частинам тіла. Проте, всі свідки повідомили, що чули сварку між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , бачили, як обоє скотилися сходами, впали зі сходів адмінбудівлі Зубівського старостинського округу та лежали на землі, після чого, ОСОБА_6 підвівся з землі, а ОСОБА_3 продовжував лежати на землі продовжував сваритися на старосту ОСОБА_6 та вимагав викликати швидку.

Слідчий суддя, заслухавши позицію ОСОБА_3 , доводи дізнавача, підтверджені матеріалами кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом N 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положенням ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 25 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий, дізнавач, зобов`язані в межах своєї компетенції… вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Частиною 1 статті 91 КПК України визначено перелік обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Із системного аналізу змісту ст. 91, 284 КПК України вбачається, що у випадку здобуття в ході досудового розслідування інформації про наявність хоча б однієї обставини, яка є підставою для закриття кримінального провадження за одним із пунктів, визначених ч. 1 ст. 284 КПК України, у випадках, передбачених абз. 2 ч. 4 ст. 284 КПК слідчий, дізнавач, прокурор повинен прийняти рішення про закриття такого провадження.

При цьому, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження

З матеріалів скарги вбачається, що постановою дізнавача СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_4 від 08.12.2022 року, кримінальне провадження № 0000434, внесене до ЄРДР 12.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки в процесі дізнання встановлена відсутність в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Вказана постанова обґрунтована тим, що в ході дізнання не встановлено жодних даних про те, що саме ОСОБА_9 спричинив легкі тілесні ушкодження ОСОБА_3 , які виявлені в останнього, тому наявні підстави констатувати відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, відповідно до ст.12 КК України, - є проступком.

Об`єктом проступку - є здоров`я особи.

З об`єктивної сторони проступок характеризується вчиненням тілесних ушкоджень двох видів: 1) легкого тілесного ушкодження (ч. 1 ст. 125); 2) легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності (ч. 2 ст. 125).

Кримінальне правопорушення (проступок), вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у вигляді наслідків, зазначених у ч. ч. 1 або 2 ст. 125 КК України.

Суб`єктом проступку є осудна особа, яка досягла 16-річного віку.

Суб`єктивна сторона проступку характеризується прямим або непрямим умислом.

У судовому засіданні встановлено, що в ході дізнання у даному кримінальному провадженні, дізнавачем здійснено ряд необхідних та достатніх слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання доказів для встановлення фактичних обставин події, наявності чи відсутності вини особи, на яку вказує потерпілий ОСОБА_3 , як на особу, котра спричинила йому тілесні ушкодження, які згідно висновку комісійної експертизи від 30.03.2022 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. Однак, сам по собі факт виявлення у потерпілого ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, поза «розумним сумнівом» стороннього спостерігача, жодним чином не доводить вини особи ОСОБА_6 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень за встановлених в ході дізнання обставин події.

Згідно висновку експерта № 13/2021 (додаткової) від 17.01.2022 року, у гр-на ОСОБА_3 , згідно медичної документації № 13310 КНП «Мукачівська ЦРЛ», виявлені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, які потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше, як 21 день. Виникли від ударно-травматичної дії твердим тупим предметом по ударному механізму спричинення, чим міг бути кулак сторонньої людини або сторонній предмет.

Згідно висновку експерта № 5 (комісійної судово-медичної експертизи) від 30.03.2022 року, проведеного з врахуванням даних висновку експерта № 13/2021 (додаткової) від 17.01.2022 року, виявлені у гр-на ОСОБА_3 , тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому носа без зміщення уламків, виникли дії тупого твердого предмета за ударним механізму спричинення, яким могла бути стиснута в кулак рука сторонньої людини чи інший тупий твердий предмет. Тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому носа без зміщення уламків, спричинили розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше, як 21 день. За давністю виникнення, вказані тілесні ушкодження, згідно з даними медичної документації, відповідають строку події, що мала місце 11.10.2021 року.

При цьому, згідно протоколів допиту свідків події, жоден свідок не підтвердив факт застосування фізичної сили ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , тобто нанесення йому ударів по лицю, як стверджує останній у своїх показах. Всі допитані свідки вказують, що чули крики, але бачили тільки завершення конфлікту, як ОСОБА_3 виштовхнув старосту ОСОБА_6 з приміщення адмінбудівлі до виходу в бік сходинок і вони обоє впали на землю та лежали на землі.

Зібраними у справі доказами, на які посилався дізнавач, та які надав слідчому судді для огляду (протоколи допитів: свідків, потерпілого, особи на яку вказує потерпілий, як на винного ОСОБА_6 , висновків судових експертиз), підтверджується, що такі, у своїй сукупності, не дають достатніх підстав, встановити причетність особи ОСОБА_10 , (на яку вказує потерпілий ОСОБА_3 ), о спричинення йому ( ОСОБА_3 ) до спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , або умислу на спричинення таких, що вказує на відсутність (частини) об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Згідно статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

На думку слідчого судді, встановлені в ході дізнання обставини, є достатніми для можливості дізнавачу надати відповідну оцінку щодо наявності чи відсутності підстав для закриття кримінального провадження, а тому слідчий суддя доходить висновку, що винесена дізнавачем постанова відповідає завданням та засадам кримінального провадження, а наведене в ній мотивування є достатнім і релевантним прийнятому рішенню.

Згідно ч.1,2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що постанова дізнавача СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_4 від 08.12.2022 року, відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, дізнавачем було повно та всебічно досліджено усі обставини кримінального провадження та закрито кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки в процесі дізнання встановлена відсутність в діянні особи, на яку вказує потерпілий, складу кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Доводи скаржника (заявника) щодо невиконання слідчим необхідних слідчих дій не є підставою для задоволення скарги та скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 08.12.2022 року, оскільки під час розгляду скарги, слідчому судді не надано жодного належного доказу на підтвердження факту бездіяльності дізнавача чи то фальсифікації ним матеріалів кримінального провадження, на які посилається скаржник.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що рішення дізнавача про закриття кримінального провадження, є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими в судовому засіданні, а тому в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_3 , на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись: ст. 303, 306, 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 , подану в порядку п.3) ч.1 ст.303 КПК України на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000434, внесеного до ЄРДР 12.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Наталія МОРОЗОВА