ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/350/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/94/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

законного представника ОСОБА_10

розглянула у закритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року,

ВсТАНОВИла:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року відмовлено у клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або зменшення розміру застави та задоволено клопотання прокурора і продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 30 березня 2023 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого відносно малолітньої дитини, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, вказав про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які на даний час не зменшились, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з врахуванням вимог ст.331 КПК України, продовжив строк тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чинний запобіжний захід ОСОБА_7 змінити на домашній арешт або визначити розмір застави наближеного до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апелянт зазначає, що прокурором в судовому засіданні не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК. Зокрема вказує, що всі свідки у провадженні допитані, під час розгляду справи не було беззаперечно встановлено, що обвинувачений переховувався від органів досудового розслідування.

Апелянт вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, позитивно характеризується та містить низький рівень суспільної небезпеки.

Звертає увагу на те, що визначений обвинуваченому альтернативний розмір застави є невиправдано великим, наближений до максимального, що позбавляє її внесення батьками обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника, його захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала, яку оскаржує сторона захисту, постановлена головуючим суддею 30 січня 2023 року у судовому засіданні по розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, відповідно до ст.331 КПК України, при розгляді питання доцільності продовження строку дії раніше обраного під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, який є особливо тяжким злочином, зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України - можливості переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до правильного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на строк два місяці.

Колегія суддів також враховує, що обвинуваченому у кримінальному провадженні визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 700000 грн., який достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Щодо доводів апелянта про зменшення розміру застави та визначення його у мінімальному розмірі, то, враховуючи встановлені обставини, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Як з`ясовано в суді апеляційної інстанції, на даний час триває судовий розгляд за пред`явленим ОСОБА_7 обвинуваченням в особливо тяжкому кримінальному правопорушенні, вчиненому відносно малолітньої дитини і, зважаючи на характер і конкретні обставини вчинення інкримінованого злочину у цій справі, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати і їх неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що прокурором в судовому засіданні не надано доказів існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, оскільки мотиви щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи з обставин кримінального провадження, не змінювались, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшились.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді