Справа № 209/2484/18
Провадження № 1-кп/209/17/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2023 р. м.Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого (адвоката) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області кримінальне провадження № 209/2484/18 (номер провадження 1-кп/209/17/23, внесене до ЄРДР за №0000049 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи запрошеним ОСОБА_6 неофіційно, тобто без відповідного направлення дільничного педіатра для виконання масажних процедур її немовляті- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 16.01.2018 року по 19.01.2018 року, у неробочий час, без записів в амбулаторній картці дитини відвідував квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де виконував зі згоди матері - ОСОБА_6 масажні процедури її дитини, тривалістю по півгодини, у кількості 4 сеансів.

У вказаний період часу ОСОБА_4 , в силу своїх індивідуальних та професійних якостей як масажиста (досвіду роботи 26 років у вказаній сфері медичної діяльності, високої кваліфікації - вища категорія зі спеціальності «сестринська справа», спеціальної освіти, наявності професійного досвіду) маючи реальну можливість передбачити можливі суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, а саме застосування фізичної сили та фізичного впливу на ніжки немовляти, задіяні під час виконання масажних процедур, тобто маючи фактичну можливість правильно оцінювати свої дії, повинен був передбачити їх негативні наслідки, але не бажаючи та не передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, під час виконання масажних процедур необережно спричинив немовляті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2., тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки у нижній третині зі зміщенням уламків спереду назад та ззовні в середину, які, за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день). Згідно наведеного висновку комісії експертів, доведено причинний зв`язок між діянням ОСОБА_4 та наслідками: «...встановлений перелом міг виникнути в термін з 16.01.2018 р. по 19.01.2018 року внаслідок травматичної дії з відносно обмеженою контактуючою поверхнею травмуючого предмету, в напрямку ззовні в середину і декілька спереду назад».

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину не визнав, заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. Просить закрити кримінальне провадження, мотивуючи його тим, що згідно обвинувального акту, з моменту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення ( січень 2018 року) минуло більше трьох років, у зв`язку із чим, відповідно до положень ст. 49 КК України, він підлягає звільненню від кримінальної відповідності та кримінальне провадження підлягає закриттю, оскільки закінчились строки притягнення його до кримінальної відповідальності.

Прокурор не заперечує проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки дійсно на даний час закінчилися строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_8 заперечила проти клопотання обвинуваченого, оскільки судовий розгляд тривалий час відкладався.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого.

Судом, з метою забезпечення істинності та добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснено, що суд, за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, може закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою кримінального правопорушення, закон надає їй право заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за статтею 49 КК України є нереабілітуючою підставою та не звільняє його від цивільно-правової відповідальності.

Обвинувачений свою провину не визнає, щодо закриття провадження у справі та його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності наполягає.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України - заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодженн, яке відбулося в період з 16.01.2018 року по 19.01.2018 року.

Санкція ст. 128 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Вказане правопорушення згідно зі ст. 12 КК України віднесене до нетяжких злочинів, та зважаючи на те, що за нього передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить три роки.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту16.01.2018 року.

Враховуючи наведене, на час судового розгляду в цьому кримінальному провадженні та розгляду клопотання обвинуваченого, трирічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, закінчився.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Разом з тим, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України.

Зокрема, надані прокурором відомості про відсутність судимостей обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать про відсутність зупинення або переривання строків давності.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким він обвинувачується є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, та з моменту вчинення інкримінованого злочину минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання слід задовольнити, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закривши стосовно нього кримінальне провадження за ст. 128 КК України.

Крім того, у цьому кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_8 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. Вказаний цивільний позов прийнятий ухвалою суду до розгляду.

З приводу розгляду зазначеної позовної заяви в межах цього кримінального провадження, судом зазначається наступне.

Відповідно до ст.129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати та речові докази у цьому кримінальному провадженні відсутні.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 12, 49, 128 КК України, ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ст. ст. 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2018 за №0000049, стосовно ОСОБА_4 за ст. 128 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1