Дата документу 11.04.2023 Справа № 328/2457/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/801/23 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1
Єдиний унікальний №328/2457/20Доповідач у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 08.05.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Свої вимоги мотивував тим, що суд упереджено виніс рішення в односторонньому порядку. Вказує, що ризики, на які посилався прокурор в своєму клопотанні про продовження тримання під вартою, необґрунтовані та нічим не підтверджені. Переховуватися від суду він не має наміру. Наявність ризику впливу на свідків та потерпілих, місцезнаходження яких невідоме, не відповідає дійсності. Обвинувачений зазначає, що утримується під вартою протягом 2 років та 6 місяців. Разом з тим, тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення не може бути єдиною підставою для тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК кримінального правопорушення.

Розпорядженням голови Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Токмацького районного суду Запорізької області визначена за Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існує ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, тому необхідно продовжити строк його тримання під вартою. При цьому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленому ризику.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлений ризик переховування від суду, об`єктивно існує, і для його запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого. При цьому районний суд правильно визначився з тим, що встановлені у даній справі обставини не дають підстав для застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На підтвердження існування вказаного ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

Крім того, зазначений ризик посилюється тим, що обвинувачений не має місця проживання на підконтрольній території України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки заявлений ризик районним судом встановлено не було.

Апеляційний суд зауважує, що посилання обвинуваченого щодо тривалого тримання його під вартою не може бути беззаперечною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

На переконання колегії суддів, сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не є достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, натомість судом першої інстанції враховано сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Наведені вище обставини у їх сукупності дали суду достатні підстави для висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленому ризику.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4