ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5564/22
провадження № 1-кп/753/1284/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2022 р.
"22" листопада 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000095, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської обл., українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді кухаря в ТОВ «Суши мастер Україна», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 р.н., із 10.03.2022 року доброволець «Загону територіальної оборони при Президентові України» Київської міської територіальної громади № 9, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
24.04.2022 року приблизно о 18 год. 20 хв., водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Renault Clio», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині дороги вул. Турчиновського, зі сторони автодороги «Київ-Чернігів», у напрямку с. Опанасів, у межах смт Калита Броварського р-ну Київської обл.
В цей час по вул. Турчиновського, біля будинку № 116 в смт Калита Броварського р-ну Київської обл., на зустріч автомобілю «Renault Clio», д.н.з. НОМЕР_1 , рухалися пішоходи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Під час руху, ОСОБА_5 допустив порушення вимог п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху:
- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;
- п. 2.9: водієві забороняється: підпункт а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_5 виявились у тому, що він маючи незначний стаж керування транспортними засобами (до двох років), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування технічно справним автомобілем «Renault Clio», д.н.з. НОМЕР_1 , під час якого, рухаючись по проїзній частині вул. Турчиновського, зі сторони автодороги «Київ-Чернігів», у напрямку с. Опанасів, в межах населеного пункту Калита Броварського р-ну Київської обл., (яка призначена для руху у двох напрямках, розподілених між собою дорожньою розміткою 1.1), зі швидкістю, яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги, нехтуючи застосуванням безпечних прийомів керування, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, усвідомлюючи, що своїми діями створив для себе умови, в яких позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, не зміг відповідно оцінити дорожні умови, які виражалася конфігурацією проїзної частини дороги у вигляді затяжного заокруглення праворуч, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням величини заокруглення, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, втратив контроль над керуванням автомобіля, внаслідок чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де біля будинку АДРЕСА_2 , скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди, а пішохід ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Так при судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що її смерть настала від численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати.
Численні переломи кісток скелета з ушкодженнями внутрішніх органів та розвитком крововтрати, як небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
У ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мали місце ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, уламкового перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки, забою грудини, забійної рани лівого колінного суглобу. Описані ушкодження утворилися від дії тупого (-их) предмету (-ів), по давності можуть відповідати строку та обставинам події ДТП, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (д), 2.9 (а), 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху, водієм ОСОБА_5 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за обставин, встановлених в мотивувальній частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що 24.04.2022 року він разом з братом приїхав в село Калита до батьків відсвяткувати Пасху. Ввечері, після вжиття алкогольних напоїв, він, через депресивний стан, захотів побути наодинці та вирішив виїхати на край села. Близько 18 год. 20 хв. він, керуючи автомобілем «Renault Clio», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись вул. Турчиновського у селі Калита, з перевищенням швидкості, не впорався з керуванням, автомобіль винесло на повороті, внаслідок чого відбувся наїзд на пішоходів, за наслідками якого один із пішоходів помер на місці, а інший отримав тілесні ушкодження. Після пригоди він залишився на місці, попросив свідків викликати швидку та поліцію. Також зазначив, що він відшкодував всю заявлену потерпілими шкоду, але і в подальшому все своє життя буде надавати необхідну останнім допомогу.В судовому засіданні просив вибачення у потерпілих ОСОБА_8 та матері померлої ОСОБА_6 . Свій вчинок піддав суворому осуду.

Обмежившись у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_5 у тому що він, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 та заподіяло середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях зазначив, що ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті.
Так, ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілим шкоду, а також активно сприяв розкриттю злочину, оскільки він самостійно та добровільно розповів про обставини вчиненого, і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд. Також обвинувачений вибачився перед потерпілими, є особою молодого віку, який є добровольцем, що також визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання.
Посилання прокурора в обвинувальному акті про необхідність врахування судом такої обтяжуючої покарання обставини як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно як з місця роботи, так і з місця служби, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2015 р.н., на спеціальних обліках не перебуває, раніше ні в чому осудному помічений не був.
Також суд враховує позицію потерпілих, які в поданих до суду заявах зазначили про відсутність претензій до обвинуваченого та просили суд його суворо не карати.
З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та суспільну небезпечність скоєного, конкретні обставини справи та характер злочинного діяння, непоправні наслідки вчиненого, суд вважає, що необхідним та достатнім є призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, не вбачаючи підстав для можливості виправлення ОСОБА_5 без призначення більш м`якого виду покарання.
Разом з тим, хоча вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, проте наявність обставин, що пом`якшують покарання, які оцінюються судом як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також дані про особу обвинуваченого, приводить суд до висновку про можливість на підставі положень ч. 1 ст. 69 КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції частини статті, оскільки саме таким покаранням буде досягнуто мету, передбачену ч. 2 ст. 50 КК України - виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Також суд, враховуючи наслідки вчиненого злочину, вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в мінімальних межах, встановлених для даного виду покарання санкцією частини статті.
Приймаючи до уваги призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - залишити без зміни.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 24.04.2022 року.

Речові докази по справі, а саме:
- автомобіль марки «Renault Clio», д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити останній;

- заднє ліве колесо автомобіля марки «Renault Clio», д.н.з. НОМЕР_1 , яке знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів СУ ГУНП в Київській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 4633 грн. 74 коп.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - з моменту отримання копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя