1Справа № 335/5888/22 1-кп/335/349/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши, у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000816 від 21.07.2022, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, на стадії судового розгляду, перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Процесуальним прокурором у судовому засіданні подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до якого просить продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, оскільки ризики, що слугували підставами для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого не змінились та продовжують існувати, а біль м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи неявку захисника, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні, не заперечував вирішити питання щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, без участі адвоката, заявивши, що буде самостійно захищати свої інтереси під час вирішення вказаного клопотання.

Отже, враховуючи викладене, та те, що у даному випадку, участь захисника не є обов`язковою, у силу вимог ст. 52 КПК України, судом вирішено провести розгляд даного клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, без участі захисника.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Зазначив, що ризики, на які посилається прокурор - відсутні, та не відповідають дійсності, обвинувачений має місце проживання, має на утриманні дитину, є внутрішньо переміщеною особою, не має наміру переховуватися від суду, має бажання працювати.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, щодо вирішення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 13.12.2022 продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 10 лютого 2023 року включно.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, яке є тяжким.

Суд вважає встановленим та доведеним існування ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілого, свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, які на теперішній час продовжують існувати.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Судом при вирішенні даного питання, крім тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, враховується, що ОСОБА_4 за сімейним станом не одружений, має місце реєстрації на тимчасово окупованій території, у м. Запоріжжя зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа, є батьком малолітньої дитини, місце проживання якої, за судовим рішенням від 06.02.2017, визначено з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (батьки обвинуваченого) та яка, на теперішній час, перебуває на тимчасово окупованій території (зі слів обвинуваченого). Також встановлено, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочин проти власності (ч.2 ст.186 КК України), за яке відбував покарання у місцях позбавлення волі, постійного джерела доходу не має, постійного місця проживання у м. Запоріжжя не має. Також, суд враховує вік обвинуваченого, відповідно до якого обвинувачений є працездатною особою, жодних захворювань у обвинуваченого, які б обмежували його перебування в умовах слідчого ізолятора не встановлено, стійких соціальних зв`язків також не встановлено. Вищевказане у сукупності дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд доходить висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо останнього слід продовжити строком на 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння (злочин, вчинений із застосуванням насильства).

Враховуючи викладене, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 331, 369, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 31 березня 2023 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки та порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.

Суддя ОСОБА_1