1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/182/23 1-кс/335/151/2023
07 січня 2023 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
07.01.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що дають підстави підозрювати, що 04 січня 2023 року, приблизно об 11 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область ребр зліва, внаслідок чого ОСОБА_8 впав на землю. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, бажаючи настання смерті потерпілого, підібрав поруч лежачу дерев`яну палицю, якою наніс потерпілому не менше п`яти ударів в область голови, спричинивши ОСОБА_8 набряк головного мозку, часткове руйнування головного мозку, відкритий перелом кісток склепіння та основи черепа від яких настала смерть останнього на місці вчиненого злочину, тим самим, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_4 вчинив умисне вбивство ОСОБА_8 , після чого зник з місця вчинення злочину.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 свою причетність до смерті ОСОБА_8 не заперечував, оспорюючи лише окремі обставини вказаної події, проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати до нього домашній арешт та направити в подальшому на військову службу. Пояснив, що він раніше не судимий, не схильний до протиправної поведінки, має житло, соціальні зв`язки і спеціальність, які надають йому можливість вести соціально позитивний спосіб життя.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , підтримав думку свого підзахисного.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 115 КК України.
На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий та прокурор надали в копіях відповідні докази:
-протокол огляду місця події від 04.01.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ознаками насильницької смерті та ряд речових доказів;
-протокол допиту свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 04.01.2023 рухаючись на своєму автомобілі «Форд Фокус» д/н НОМЕР_1 , по вул. Перемоги у м. Запоріжжя, у сторону КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР. Знаходячись в автомобілі побачив дим, який йшов з балки. Зупинивши автомобіль, біля АЗС «Шел», яка знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, 74, направився в сторону диму, для встановлення обставин можливої пожежі. Спустившись вниз балки, побачив, що палає будівля, після чого одразу зателефонував оператору «101». Спустившись до палаючого будинку, побачив що вхідні двері заблоковано дерев`яною палкою з зовнішньої сторони будинку. Обійшовши двір, з метою надання допомоги, біля сараю побачив лежачого на землі чоловіка, який лежав на спині, голова повернута в сторону сараю. З голови у чоловіка, було видно незрозумілий предмет. Зрозумівши що чоловік можливо мертвий, відразу повідомив оператору «102»;
-протокол допиту свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, яка пояснила, що їй належить Ѕ будинку АДРЕСА_2 , та у вказаному будинку мешкав ОСОБА_8 04.01.2023 їй зателефонував сосід та повідомив, що її будинок горить;
-протокол допиту свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що працює на АЗС «Шел», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 74. 04.01.2023 приблизно о 13 годині, вона побачила, що у балці яка розташована поряд з АЗС горить якийсь будинок, після чого викликала співробітників ДСНС;
-протокол допиту свідка ОСОБА_12 , яка надала аналогічні свідчення свідка ОСОБА_11 ;
-протокол допиту свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що 04.01.2023 приблизно у період часу з 10:00 до 11:00, вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 прийшли до її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 з метою порання по господарству. В цей час у сусідньому дворі за вказаною адресою знаходився ОСОБА_8 , який почав висловлюватися не цензурною лайкою в їх адресу. Далі між ними трьома продовжився словестний конфлікт через побутові проблеми. В ході словестного конфлікту ОСОБА_4 будучи у стані алкогольного сп`яніння направився на територію домоволодіння де знаходився ОСОБА_8 , та продовжуючи словестний конфлікт спочатку наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область тулуба з ліва, від вказаного удару ОСОБА_8 впав на землю, а ОСОБА_4 взяв дерев`яну палицю та наніс нею ОСОБА_8 5-6 ударів в область голови. Далі ОСОБА_4 зайшов до будинку, та вийшов з нього приблизно через декілька хвил з двома пакетами та повідомив їй, що пора йти, так як зараз все згорить. ОСОБА_8 в цей час продовжував лежати на тому ж місці, де йому було спричинено тілесні ушкодження;
-протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 , яка підтвердила надані нею покази та продемонструвала механізм спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_8
-лікарське свідоцтво про смерть № 57 від 05.01.2023, згідно якого смерть ОСОБА_8 настала в результаті відкритого перелому кісток склепіння та основи черепа.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:
- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;
- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;
- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально;
- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;
- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики можуть бути підставою для застосування до підозрюваного такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Щодо ризику переховування від досудового розслідування та суду.
Так, діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжким злочином. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
Як встановлено судом, ОСОБА_4 тривалий час проживає у житлі, призначеному під знесення, станом на час розгляду клопотання має намір переїхати до м. Камянське Дніпропетровської області, де, за його словами, він зареєстрований як внутрішньо переміщена особа та отримує відповідні виплати, які є одним з основних джерел його існування. ОСОБА_4 також має соціальні зв`язки, проживає разом із співмешканкою ОСОБА_13 , яка є свідком по даному кримінальному провадженню, а також має неповнолітню дитину, яка проживає окремо. В судове засідання з розгляду клопотання ОСОБА_4 з`явився добровільно, не будучи затриманим, будь-яких відомостей про те, що він робив спроби ухилитись від виконання своїх процесуальних обов`язків, слідчому судді надано не було.
За таких умов відсутні підстави вважати, що наявний реальний ризик ухилення ОСОБА_4 від досудового розслідування та суду.
Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні
Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого та дослідження їх судом.
Разом із цим, маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в частині, що стосуються клопотання про обрання запобіжного заходу, а отже і з протоколами допиту потерпілого та протоколами впізнання за фотознімками за участю потерпілого, підозрюваний знатиме як його персональні данні, так і зміст наданих ним свідчень на стадії досудового розслідування.
Крім того, один з ключових свідків ОСОБА_13 , є співмешканкою підозрюваного, тому на початковій стадії досудового розслідування існує реальний ризик впливу на неї з боку підозрюваного, користуючись близькими стосунками.
Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що доведеним наявність вказаного ризику.
Щодо ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, але схильний до зловживання алкогольними напоями, і в цьому стані не повною мірою контролює свою поведінку, про що свідчить його причетність до смерті ОСОБА_8 , подальшого підпалу будинку померлого, за заволодіння його речами, які були вилучені під час обшуку за місцем проживання підозрюваного.
За таких обставин не можна виключати, що ОСОБА_4 може вдатись до вчинення інших правопорушень, в тому числі з метою спотворення доказів вчинення інкримінованого йому діяння.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя погоджується з викладеними у клопотанні доводами щодо неможливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування іншого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.
Так, про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, свідчить той факт, що інкриміноване йому діяння було вчинене фактично за місцем його проживання та поруч з місцем проживання померлого, і застосування вказаних запобіжних заходів не зможе усунути ризик впливу на потерпілого та свідків.
Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, які б заслуговували довіру, та поручились за виконання ним покладених на нього обов`язків. Крім того, на час звернення з клопотанням до слідчого судді, до слідчого не надходило відповідних клопотань від поручителів.
Про неможливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави, що передбачено п.3 ч.1 ст. 176 КПК України свідчить те, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді, відповідних клопотань від заставодавців не надходило.
Доводи підозрюваного та його захисника слідчий суддя відхиляє, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає за можливе не призначати розмір застави як умови звільнення з-під варти.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 175-177, 182, 183, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», без визначення застави.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту постановлення цієї ухвали, тобто з 07.01.2023 і по 07.03.2023 включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 10 год. 30 хв. 09.01.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1