Справа № 703/4708/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001493 по його обвинуваченню за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 296 КК України,

з я с у в а в:

В провадженні Смілянського міськрайсуду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0001493 по обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та пояснив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, просив врахувати, що обвинувачений, усвідомлюючи свою причетність до вчинення тяжких злочинів має на меті ухилитися від відповідальності та переховуватися від слідства і суду. Просив врахувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цьому ризику.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 зауважив, що не має наміру уникати від слідства та суду, а не з`являвся на судові засідання із-за переслідування представниками «криміналітету», просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд, врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК Ураїни, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобовязаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінченя 2-х місячного сроку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює зпобіжний захід або продовжує його дію, що не може перевмищувати двох місяців.

При цьому, під час судового засідання судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ч.3 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочини, та за який згідно санкції відповідної статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років, при цьому суд враховує, що ОСОБА_5 не випрадав довіру суду, не дотримався своїх процесуальних обов`язків, в судові засідання не з`являвся, покинув місце проживання і був оголошений в розшук, вже притягувався до

кримінальної відповідальної, за що судимість у встановленому законом порядку не знята і непогашена, однак належних висновків для себе не зробив та знову притягується до відповідальності за вчинення умисних злочинів, що об`єктивно вказує на існування ризиків переховуватися від суду та вчинення нового кримінального правопорушення. На існування таких ризиків вказує і відсутність у обвинуваченого офіційного джерела прибутку на момент його затримання, а також вчинення ним раніше злочинів проти власності.

Враховуючи обізнаність обвинуваченого про суворість покарання, передбаченого санкцією статті за якою його притягують до відповідальності, не виключається можливість того, що він зі зміною запобіжного заходу стане уникати суду.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений, достовірно усвідомлюючи настання негативних для себе наслідків у виді можливого призначення його покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, з метою його уникнення, може незаконно впливати на свідків і потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Наведене об`єктивно вказує, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, продовжують існувати, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим термін тримання під вартою, який закінчується 2 січня 2023 року, слід продовжити на 60 діб, тобто до 2 березня 2023 року.

Керуючись ст.177, 178, 331, 369-372 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 діб, тобто до 2 березня 2023 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», для відома та вручення обвинуваченому.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання та набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя : ОСОБА_6