Справа №:755/2532/23
Провадження №: 1-кс/755/500/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Велика Вовнянка Таращинського району Київської області, громадянки України, із середньою освітою, офіційно не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000767 від 25.02.2023 року,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000767 від 25.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000767, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому, на підставі відповідних Указів Президента України неодноразово продовжувався та станом на 25.02.2023 року являється діючим.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.02.2023 року приблизно о 08:30, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, знаходилась в підвальному приміщенні під?їзду №3 за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, буд. 24-Г, де помітила, що на сходах, які ведуть до входу в підвальне приміщення знаходиться мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9A 2/32GB Glacial Blue», належний ОСОБА_7 , яка виконувала прибирання у вищезазначеному підвальному приміщенні.

У подальшому, усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, зокрема на викрадення належного ОСОБА_7 мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 9A 2/32GB Glacial Blue», вартістю 3000 грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел, що направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , усвідомлюючи присутність ОСОБА_7 та вважаючи, що остання не спостерігає за своїм майном - мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 94 2/32GB Glacial Blue», підійшла до сходів, на яких він був розміщений, взяла до своїх рук вищевказаний мобільний телефон, що належить ОСОБА_7 та почала утримувати його при собі.

У подальшому, з метою доведення свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану до кінця, ОСОБА_4 , мала на меті непомітно для ОСОБА_7 залишити місце вчинення кримінального правопорушення, однак почула вигуки останньої із вимогами повернути належний ОСОБА_7 мобільний телефон.

Після чого, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що її протиправні дії направлені на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану виявились помічені власницею мобільного телефону - ОСОБА_7 і розцінюються останньою, як відкрите викрадення, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, що направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, при цьому остання вже мала при собі належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9A 2/32GB Glacial Blue», вартістю 3000 грн.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, що направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 в темпі бігу, вибігла з підвального приміщення під`їзду №3 за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому залишила місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 , завдала ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3 000 грн. 00 коп.

25.02.2023 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Як зазначає слідчий у клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду предмету мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 9A 2/32GB Glacial Blue»; протоколом затримання особи підозрюваної у вчинені злочину та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності. Слідчий вказував, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність ризику, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить наступне:

1. Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років та, відповідно до ст. 12 КК України, дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів. Також, окремо слід зауважити, що ОСОБА_4 не має міцних родинних стосунків та без визначеного місця проживання та реєстрації.

2. Вагомість доказів про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення.

Про наявність ризику, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить наступне:

1. Майновий стан підозрюваної, а саме той факт, що ОСОБА_4 не працює, у зв`язку з чим не має постійного джерела доходу.

2. Відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваної, яка не має на утриманні осіб, офіційно не працює, не навчається.

Про наявність ризику, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідка у даному кримінальному провадженні свідчить наступне:

1. ОСОБА_4 може впливати на свідка ОСОБА_10 з метою зміни показів та спростування тих чи інших фактів, так як останні є співмешканцями.

2. Підозрювана може впливати на потерпілу ОСОБА_7 та на свідків даного злочину шляхом залякування та здійсненням психологічного тиску.

Слідчий у клопотанні зазначає, що враховуючи зазначені обставини, застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе гарантувати запобігання зазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, зазначив, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення в станні алкогольного сп`яніння, її позбавили батьківських прав щодо трьох дітей. Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ризики, наведенні у клопотанні, є необгрунтованими. Крім того, зазначив, що підозрювана ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, тому просив застосувати до підозрюваної цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації або особисте зобов`язання. Будь-яких доказів на підтвердження місця реєстрації ОСОБА_4 захисник не надав . Вважає, що заява про видачу паспорта від 19.06.2017 року, яку ОСОБА_4 подавала до відповідних органів, підтверджують її місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала думку свого захисника. Зазначила, що вона дійсно взяла чужий телефон, однак за інших обставинах. Також вказала, що вона не має постійного місця проживання, ночує у підвалах, інколи у хостелах, не працює, живе за рахунок того, що їй допомогають стороні люди або продажу знайдених речей. Підтвердила, що її позбавили батьківськіх прав щодо її трьох дітей. Повідомила, що не памятає, чи притягувалась до кримінальної відповідальності. Просила застосувати до неї домашній арешт за місцем проживання брата у Київській області. Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваної та його захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця проживання, роботи; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Слідчим суддею встановлено, що 25.02.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000767були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

25.02.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконано вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

Слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке пов`язане з відкритим викраденням чужого майна (грабіж) в період військового стану, що підтверджується: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000767 від 25.02.2023 року; рапортом працівника поліції від 25.02.2023 року; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.02.2023 року; протоколами огляду місця події від 25.02.2023 року; протоколом допиту потерпілої від 25.02.2023 року; протоколами допиту свідків від 25.02.2023 року, 26.02.2023 року; протоколом огляду предмету від 25.02.2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2023 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.02.2023 року; протоколом обшуку затриманої особи від 25.02.2023 року; протоколом допиту підозрюваної від 25.02.2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.02.2023 року; повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 25.02.2023 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до позиції ЄСПЛ, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя на підставі наданих матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого чч. 4 ст. 186 КК України; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою - позбавлення волі на строк від семи до десяти років; молодий вік підозрюваного та відстуність захворювань, які б перешкоджали знаходженню у ДУ "Київський слідчий ізолятор"; відсутність офіційного місця роботи (немає стабільного джерела доходу); відсутність сталих соціальних зв`язків - не заміжння, позбавлена батьківських прав, щодо трьох своїх дітей, не має постійного місця проживання, безхатько; раніше судима; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року №1200/0/15-18 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» та п.5 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» - судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України "Про державну таємницю".

Тому, судом було перевірено та встановлено, що ОСОБА_4 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2020 року за ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин. Доказів того, що ОСОБА_4 відбула покарання за цим вироком, у суду немає. Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , будучи обізнаною з санкцією статті, яка їй інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки нею можливо вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Тому даний ризик є цілком реальним. Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. А тому, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та обставини його вчинення, ризик впливу останньої на свідків та потерпілу, як вмовлянням, підкупом, так і іншими незаконними способами, є досить реальним. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що підозрювана офіційно не працевлаштована, тобто немає джерела доходів, раніше судима за корисливий злочин, тому має схильність до вчинення нових злочинів. На підставі вказаних вище обставин у їх сукупності та взаємозв`язку слідчий суддя дійшов висновку про наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На переконання слідчого судді підозрюваній не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як - то, цілодобовий домашній арешт, про який клопотав захисник підозрюваної в судовому засіданні, тому що це не нівелює спроби підозрюваної продовжити вчинення кримінальних правопорушень та вплив на свідків. Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваної на волі не сприятиме виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків, оскільки ОСОБА_4 не має постійного місця проживання і веде антисоціальну поведінку в світі. Крім того, на думку слідчого судді, у разі застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, орган розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження. Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити. Клопотання захисника про застосування до підозрюваної цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації або особисте зобов`язання є необгрунтованим, оскільки стороною захисту не надано будь-яких доказів про місце реєстрації ОСОБА_4 . Крім того, суд ставиться критично до заяви ОСОБА_4 , яка міститься у матеріалах клопотання, про видачу паспорту, оскільки вона датована 2017 роком. Крім того, суд вважає, що обрання таких запобіжних заходів як домашній арешт або особисте зобов`язання не забезпечить в повній мірі належної процесуальної поведінки підозрюваної. Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством. Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 183, 186, 193-196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 25 квітня 2023 року.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 53 680 грн, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої вона підлягає звільненню з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану у разі внесення застави наступні обов`язки: не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі порушення нею обов`язків, покладених на неї в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави. Будь-які твердження чи заяви підозрюваної, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення її винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 28 лютого 2023 року о 11 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1