В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за № 0000140 від 09.09.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жданівка Новомосковського (Магдалинівського) району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указів Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022).

Так, 25 серпня 2022 року близько 15 год. 00 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити), ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що в дачному будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , який належить його знайомій ОСОБА_5 , ніхто не проживає, виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, а саме майна, що належить останній та знаходиться у вказаному домоволодінні та господарських приміщеннях, за вказаною адресою.

Того ж дня, близько 15 год., 20 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, підшукав за місцем свого мешкання знаряддя злочину, а саме молоток, взявши який, попрямував до вищевказаного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зайшовши до території подвір`я через незачинену хвіртку, ОСОБА_4 діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану підійшов до вхідних дверей будинку, де за допомогою зазначеного вище молотка наніс близько двох ударів по корпусу навісного замка, тим самим пошкодив його після чого силоміць зняв обома руками вхідні двері з дверних петель та зайшов до середини будинку, тим самим проник у житло.
Далі, ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії залишаються таємними для оточуючих, відшукав у приміщенні будинку бувший у використані соковитискач радянського виробництва в зборі, вартістю 400 грн.; ікону образа ОСОБА_6 , вартістю 96 грн., 67 коп.; ікону образа Ісуса Христа, вартістю 96 грн., 67 коп., що належать ОСОБА_5 , та поклав вищезазначене майно до поліетиленового пакету, після чого з даним майном місце вчинення кримінального правопорушення покинув. Того ж дня, близько 16 год. 10 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) ОСОБА_4 продовжуючи свій зазначений вище злочинний умиселповернувся до території домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де підійшов до вхідних дверей господарського приміщення та переконавшись, що його дії залишається таємними для оточуючих, за допомогою вказаного вище молотка, силоміць наніс один удар по металевій дверній скобі, тим самим пошкодив її та зайшов до середини приміщення, таким чином проник до іншого приміщення. Далі, ОСОБА_4 , діючи таємно, з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, відшукав скляний посуд, належний ОСОБА_5 , а саме:
-скляні банки, об`ємом 3 літри у кількості 8 штук, вартістю 10 грн. кожна;
-скляні банки, об`ємом 1 літр у кількості 8 штук, вартістю 7 грн. кожна;
-скляну банку, об`ємом 1,5 літра у кількості 1 штука, вартістю 10 грн.;
-скляні бутелі, об`ємом 10 літрів у кількості 2 штуки, вартістю 200 грн. кожен.
Зібравши перелічене майно, ОСОБА_4 поклав його до поліпропіленового мішка після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1139 грн., 34 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення по ст. 185 ч. 4 КК України визнав повністю та суду пояснив, що він, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, дійсно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_5 . Так, 25.08.2022 року, після обіду він вирішив викрасти майно з будинку потерпілої, яку він добре знав та неодноразово допомагав їй по господарству. Крадіжку вирішив здійснити, оскільки у нього не було грошей. Він взяв з собою молоток, щоб відчинити будинок. Він вдарив молотком по навісному замку, після чого зняв двері та зайшов до середини будинку. У будинку він взяв дві ікони та соковитискач та відніс їх до себе додому. Після цього він повернувся на подвір`я та підійшов до господарського приміщення. Молотком вдарив по дверній скобі та зайшов усередину, де взяв скляні банки. Після цього банки склав у мішок та відніс додому. Банки він продав, а соковитискач та ікони залишив собі та у подальшому видав працівникам поліції. У скоєному розкаюється. Також підтвердив, що цілком розуміє зміст обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, їх не оспорює та повністю визнає свою вину, така його позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших негативних обставин
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, жодних претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_7 не має, цивільний позов не заявляє. Щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілого.

Згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, а також роз`яснив обвинуваченому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї винуватості, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини, щодо дати, часу, місця, способу здійснення кримінального правопорушення, форми вини, заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра за місцем проживання не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку в уповноваженому органі з питань пробації за місцем мешкання не перебуває, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку.
Згідно висновку досудової доповіді Новомосковського районного сектору Філії Державної установи «Центр пробації у Дніпропетровській області», ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Разом з цим, враховуючи обставини вчиненого злочину та зазначені вище дані про особу ОСОБА_4 , досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, а також думку прокурора в судових дебатах, який просив призначити покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення призначалась та проводились судово товарознавчі експертизи: №2397 від 22.09.2022 року вартість 290 грн. та № 2589 від 10.10.2022 року вартістю 250 гривень.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 у відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, у загальному розмірі 540 грн. на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 2 (двох) років він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчих експертиз у сумі 540 (п`ятсот сорок) грн.

Речові докази: скляну посудину в загальній кількості 19 штук, дві ікони розміром 17х19 см та 15х17 см, соковитискач радянського типу в зборі, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити потерпілій за належністю.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1