ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/784/23 Справа № 205/7588/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

якою відмовлено у задоволені заяви засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

З апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він не згоден з ухвалою суду та просить застосувати до нього ст.81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що він в березні 2005 року звільнявся умовно-достроково та знову був засуджений у листопаді 2016 року, тобто за 11 років в нього не було жодної судимості.

Зазначає, що він не має стягнень, задовільно характеризується, працює, хоча перебуває на лікуванні, цивільного позову не має.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року відмовлено у задоволені заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, ОСОБА_7 за час відбування покарання не має заохочень та стягнень, раніше звільнявся умовно-достроково, однак продовжував вчиняти нові злочини, а тому суд дійшов висновку, що засуджений не довів сумлінною поведінкою свого виправлення.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Розглядаючи заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Так, згідно із характеристикою, засуджений ОСОБА_7 за час його перебування в Криворізькій установі виконання покарань № 3 заохочень та стягнень не мав. Під час перебування в ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 заохочень не має, 01.12.2022 року міра реагування - профілактична бесіда за зберігання забороненого предмету, а саме - мобільного телефону. Не працевлаштований, у зв`язку із хворобою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не завжди адекватно реагує на критику на свою адресу. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу Правова просвіта, Підготовка до звільнення. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. На підставі проведеної підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, визначено ступінь рівня ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення як середній.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.

Так, за весь період відбування покарання, засуджений хоч і не мав стягнень, однак має міру реагування у вигляді профілактичної бесіди з приводу зберігання забороненого предмета, яка була застосована вже після звернення засудженого до суду із заявою про застосування ст.81 КК України, а саме - 01.12.2022 року, що характеризує його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.

Крім того, відсутність у ОСОБА_7 заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 30.06.2020 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.

Посилання засудженого на те, що він в березні 2005 року звільнявся умовно-достроково та знову був засуджений у листопаді 2016 року, тобто за 11 років в нього не було жодної судимості, є безпідставним, оскільки зазначене оцінено у сукупності з іншими обставинами, що не вказують на доведення виправлення засудженого.

Твердження засудженого, що він не має стягнень, задовільно характеризується не є підставами для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Доводи засудженого про те, що він працює не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються характеристикою засудженого, відповідно до якої ОСОБА_7 не працевлаштований, у зв`язку із хворобою.

Посилання засудженого на те, що він цивільного позову не має, колегія суддів вважає таким, що не є безумовною підставою для його умовно-дострокового звільнення, оскільки не визначена положеннями ст.81 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заяви засудженого, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4