Справа № 185/2406/23
Провадження № 1-кп/185/508/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2023 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці Чернівецької області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, інспектора прикордонної служби 1 категорії оператора ПЗРК 2бойового відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонної застави ВПС (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону, сержант, зареєстрованого та такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -
Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року Хо 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.1 1.2022 № 2738- IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 21.11.2022 року строком на 90 діб.
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Статтею 32 Статуту також передбачено, що капітани за своїми військовим званням є начальниками для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.
Відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №159-р від 18.06.2022 було створено 31 зведений загін відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону. До вказаного загону було зараховано 343 військовослужбовців, в тому числі інспектора прикордонної служби 1 категорії оператора ПЗРК 2 бойового відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонної застави ВПС (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону, сержанта ОСОБА_4 та начальника 1 прикордонної застави ВПС (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону, старшого лейтенанта ОСОБА_6 .
Згідно посадової інструкції заступник начальника прикордонної застави відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип С) є прямим начальником для усього особового складу прикордонної застави.
Таким чином, начальник 1 прикордонної застави ВПС (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону, старший лейтенант ОСОБА_6 по відношенню до військовослужбовця інспектора прикордонної служби 1 категорії оператора ПЗРК 2 бойового відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонної застави ВПС (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону, сержанта ОСОБА_4 був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній - підлеглим старшому лейтенанту ОСОБА_6 .
Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.
Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.
Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.
Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Під наказом у ст. 401 КК України розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно- господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.
Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу - це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку.
Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.
В свою чергу, сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.
Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України 31 зведений загін ВПС (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону виконує завдання за призначенням на території Луганської області.
Відповідно до бойового розпорядження командира оперативно тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_4 бригадного генерала ІНФОРМАЦІЯ_5 №БР-1264т від 28.11.2022 року 31 зведений прикордонний загін ВПС (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону передано в оперативне підпорядкування командиру НОМЕР_3 окремої механізованої бригади.
Згідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади полковника ІНФОРМАЦІЯ_6 №1136/КП від 28 листопада 2022 року командиру зведеного загону НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України необхідно передати в оперативне підпорядкування командиру НОМЕР_4 окремого батальйону НОМЕР_5 військовослужбовців, серед яких було визначено інспектора прикордонної служби 1 категорії оператора ПЗРК 2 бойового відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонної застави ВПС (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону, сержанта ОСОБА_4 та начальника 1 прикордонної застави ВПС (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону, старшого лейтенанта ОСОБА_6 .
09.12.2022 року сержант ОСОБА_4 разом з іншими військовослужбовцями НОМЕР_2 прикордонного загону, перебували поблизу АДРЕСА_2 де йому та іншим військовослужбовцям близько 12 год. 15 хв. 09.12.2022 року доводився усний наказ начальником 1 бойової прикордонної застави НОМЕР_2 зведеного прикордонного загону ВПС (тип С) старшим лейтенантом ОСОБА_6 відповідно до бойового розпорядження №1136/КП від 28.11.2022 року із завданням висунутися на південно-західну околицю н.п. Площанка та зайняти позиції спостережних постів з метою та відбивати збройну агресію Російської Федерації, попутно передаючи інформацію на вузол зв`язку.
Отримавши зазначений наказ прямого начальника - сержант ОСОБА_4 , відкрито відмовився виконувати покладені на нього обов`язки військової служби.
Дії ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
03 лютого 2023 року, під час досудового розслідування, між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 468, 469, 472 КПК України.
Зазначена угода сторонами була надана суду з клопотанням про її затвердження.
Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402КК України.
Сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання: за ч. 4 ст. 402КК України із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України у виді службового обмеження строком на два роки, з відрахуванням в дохід держави 20 % від суми грошового забезпечення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
У відповідності до ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який, відповідно до ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином.
При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі підозри та змісту обвинувального акту, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди,заявивши, що він щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, визнав винуватість, а відтак, при призначенні йому покарання до нього може бути застосовані положення ст.ст. 58, 69 КК України.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки угода повністю відповідає вимогам закону.
Міра покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, у відповідності до наявності у справі сукупності пом`якшуючих та виключних обставин, відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 58, 69 КК України.
Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, який повністю визнав свою провину у скоєному злочині, що йому закидається, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, зрозумів та усвідомив протиправність своєї поведінки, суд вважає, що є всі підстави для затвердження даної угоди від 03 лютого 2023 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 лютого 2023 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України - у виді службового обмеження строком на два роки, з відрахуванням в дохід держави 20 % від суми грошового забезпечення.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_7 .