Справа № 307/3351/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
21.12.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/592/22, за апеляційною скаргою, яку подали адвокатки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бедевля, Тячівського району, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, не працює, судимості не має, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 22 січня 2023 року, включно.
З матеріалів клопотання убачається, що 21 листопада 2022 року, до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_9 . Відповідно до клопотання, 28 серпня 2022 року, приблизно о 16 год 30 хв, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території дворогосподарства, що розташоване у АДРЕСА_2 , в ході словесної суперечки з ОСОБА_10 , що виникла між ними з приводу образ мами ОСОБА_9 - ОСОБА_11 , наніс ОСОБА_10 серію ударів ногами по тулубу та голові, після чого покинув місце події. Внаслідок спричинених ОСОБА_9 численних ударів, потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких настала його смерть при транспортуванні до КНП "Тячівська районна лікарня" у кареті швидкої медичної допомоги, при цьому, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 є поєднана важка закрита черепно-мозкової травма та тупа травма лівої половини грудної клітки, які призвели до ускладнень у вигляді набряку та набухання головного мозку, гострої легеневої недостатності з зупинкою серцевої діяльності. Слідчий у клопотанні вказує і на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого), що є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. У клопотанні також вказується на те, що 23 листопада 2022 року ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 28 лютого 2023 року. Окрім того, слідчий зазначає, що закінчити досудове розслідування до 29 листопада 2022 року строку тримання підозрюваного під вартою, не видається за можливе, оскільки необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а також прийняти відповідні процесуальні рішення для остаточного та беззаперечного доведення вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; незаконно впливати на родичів померлого та свідків, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інше кримінальне правопорушення. У клопотанні слідчий зазначає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. З матеріалів, доданих до клопотання убачається, що ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2022 року відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, до 28 жовтня 2022 року. Відтак, 25 жовтня 2022 року ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області щодо підозрюваного ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 29 листопада 2022 року, включно, а ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 23 листопада 2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 28 лютого 2023 року. Слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні досудове слідство не закінчено, заявлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може : переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; незаконно впливати на родичів померлого та свідків, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою і не зменшились. Тому слідчий судді вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, з огляду на приписи ч. 3 ст. 197 КПК України підлягає задоволенню в межах строку досудового розслідування,.
В апеляційній скарзі захисниці підозрюваного ОСОБА_9 , адвокатки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вказують на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, просять її скасувати. Зазначають, що слідчий у клопотанні посилається на ризики, які слугували підставами для обрання та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно їх підзахисного, не навівши нових ризиків. Стверджують, що вказані у клопотанні ризики свого підтвердження не знайшли. Так, слідчий вказує на те, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, однак, це не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_9 як ніхто інший зацікавлений у тому, щоб максимально сприяти досудовому розслідуванню з метою встановити фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, оскільки потерпілий ОСОБА_10 тілесні ушкодження отримав за день до конфлікту з підозрюваним, про що свідчать пояснення свідків. Ризик впливу на свідків та потерпілих також нічим не підтверджений, позаяк мати підозрюваного спілкується з матір`ю потерпілого, просила у неї вибачення, а сторона захисту співпрацює з представником потерпілого. Інші ризики, на переконання адвокаток, спростовуються мотивацією та особистою зацікавленістю підозрюваного ОСОБА_9 встановити фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення. Сторона захисту звертає увагу на те, що при ухваленні судового рішення слідчий суддя не врахував те, що ОСОБА_9 має стійкі соціальні зв`язки проживає з матір`ю та іншими членами сім`ї, їх спільний будинок є постійним місцем проживання, раніше не судимий. Просять скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою продовжити строк тримання під вартою з обранням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з покладенням на ОСОБА_9 процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвокаток ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_9 та його захисниць - адвокаток ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення ст. ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів судового провадження вбачається, що: вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день, а також клопотань про бажання підозрюваного взяти участь у розгляді апеляційної скарги, до апеляційного суду не надходило, у зв`язку з чим апеляційним судом не визнавалась і обов`язковість явки підозрюваного в судове засідання.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184, 199 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні старшого слідчого СВ Тячівського РВП СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 знаходиться кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснює прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_8 .
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою брали участь як підозрюваний ОСОБА_9 , так і його захисниця адвокатка ОСОБА_5 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України, зокрема забезпечення права підозрюваного на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України кримінального правопорушення. Дослідивши додані до клопотання докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_9 діяння, які підпадають під ознаки передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України кримінального правопорушення, у зв`язку з чим 29.08.2022 слідчий обґрунтовано виніс повідомлення ОСОБА_9 про підозру, яке цього ж дня йому вручено. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинення кримінального правопорушення. При цьому, береться до уваги те, що в апеляційній скарзі не вказується на те, що підозра ОСОБА_9 є необґрунтованою.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, характер та обставини, за яких таке мало місце, у своїй сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється (передбачене ч. 2 ст. 121 КК України кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років), та даними про особу підозрюваного (раніше не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований) повністю підтверджують наявність ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на родичів померлого чи свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення іншого кримінального правопорушення, та відповідно і висновок слідчого судді у цій частині.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.
Відомостей про те, що встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України перестали існувати чи зменшилися в матеріалах судового провадження немає і на такі сторона захисту не посилається.
Апеляційний суд вважає, що продовження ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання настанню передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також дієвості кримінального провадження.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що вказані у клопотанні ризики свого підтвердження не знайшли, - апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються наведеними вище судженнями.
Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_9 строку тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий у клопотанні посилається на ризики, які слугували підставами для обрання та продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно їх підзахисного, не навівши нових ризиків.
Колегія суддів також погоджується із висновком слідчого судді про існування об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, зокрема необхідністю допитів значного кола свідків, проведення великого обсягу необхідних процесуальних та слідчих дій.
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею, з урахуванням того, що строк досудового розслідування продовжено до 28.02.2023, а також із урахуванням вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, обґрунтовано продовжено підозрюваному ОСОБА_9 строк тримання під вартою саме у межах строку досудового розслідування - до 22.01.2023 включно.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_9 обґрунтовано продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інший, менш суворий, запобіжний захід чи визначення застави, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_9 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом із матір`ю та іншими членами сім`ї, раніше не порушував умови запобіжних заходів, має безпосередній інтерес у доведеності своєї невинуватості та, відповідно, притягнення до кримінальної відповідальності винуватих осіб, а тому він не має намірів переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновків слідчого судді про необхідність продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою, так як не свідчать про те, що передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики відпали чи зменшилися.
При цьому, колегія суддів вважає, що, постановляючи судове рішення про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки інкриміноване ОСОБА_9 кримінально-каране діяння поєднане із застосуванням насильства, що спричинило смерть потерпілого.
Тому, безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 було б можливим застосування щодо нього альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема висновків компетентних осіб (лікарів), які б свідчили про те, що стан здоров`я ОСОБА_9 унеможливлює утримання його під вартою.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування чи суду, впливати на потерпілих чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Не спростовують таких висновків і наявні у матеріалах судового провадження дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , які характеризують його з позитивної сторони.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, продовживши строк тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою без визначення застави.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту, не вказує в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 199, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подали адвокатки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: