ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/383/17

Номер провадження 1-кп/495/80/2023

23 січня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальні провадження внесені в ЄРДР№ 0003813 від 20 грудня 2016 року № 0001579 від 17.06. 2017 року, № 0001051 від 10 квітня 2018 року, №0001745 від 10.06. 2018 року, №0002209 від 13.07. 2018 року, № 0001450 від 07 вересня 2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області ,українця, громадянина України , раніше судимого:

-13.08.1996 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ч.3 ст.144 ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140, 42 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

-18.05. 1999 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.2 ст. 140, ч.2 си. 143, ч.2 ст. 141, ч.2 ст. 142, 42,43 КК України до 6 років 6 місяцв позбавлення волі з конфіскацією майна,звільнився з місць позбавлення волі 26.06.2004 року по відбуттю міри покарання,

13.12.2010 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі,

-17.03. 2011 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.2 ст. 190, 70 ч.4 КК України до 4-х років 1 місяця позбавлення волі,звільнився 24.10.2014 року по відбуттю міри покарання,

-27.02. 2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 190 , 75,76 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

-09.04. 2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 190 , 75,76 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

-16.08. 2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 309, ч.3 ст. 185, ч. ст. 309, ч.2 ст. 186, 70,71 КК України до 4-х років 1 місяці позбавлення волі,звільнився 09.10.2017 року з Ізмаїльського СІЗО Одеської області по відбуттю міри покарання,

-13.06.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 190 ч.2 КК України до штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень-

не одруженого ,не маючого на утриманні неповнолітніх дітей , з середнью освітою, не працюючого ,який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 190 КК України-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Ізмаїл Одеської області, українця, громадянина України, раніше судимого :

-23.07. 2002 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.2 т. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 357,70 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі,звілнився 12.05. 2005 року умовно-достроково на 4 місяці 1 день,

-27.07.2006 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,звільнився 31.03. 2014 року по відбуттю міри покарання

одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з середньою освітою,не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2

обвиннуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 , ч.2 ст. 186 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області - ОСОБА_7

обвинувачені- ОСОБА_3 ОСОБА_4

захисник обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 -адвокат ОСОБА_8 ,

потерпілі- ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16

законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 - ОСОБА_17

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ч.3 ст. 185 , ч.2 ст.190 та ч.2 ст. 186 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185 та ч.2 ст.186 КК України , при наступних обставинах :

19 грудня 2016 року в період з 14-00 до 17-00 обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно,повторно,знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 ,з корисливих мотивів,з метою таємного викрадення чужого майна,шляхом вільного доступу,скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим,що потерпілий ОСОБА_9 заснув,таємно викрав чуже майно, а саме:

-ноутбук "Lenovo G 700" вартістю 2000 гривень,

-плазмовий телевизор " Samsung" вартістю 2400 гривень,

-електричну турбінку "ДВТ" вартістю 300 гривень,

-електричний лобзік " Фіолент" вартістю 300 гривень,чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 5000 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник,розпорядившись ним на власний розсуд.

Крім того, 16 червня 2017 року приблизно в 14 годин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів,діючи умисно, повторно,з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до КЗ " Білгород-Дністровська центральна районна лікарня" яка розташована за адресою : Одеська область місто Білгород-Дністровський вулиця Свято- Георгіївська будинок 4 де, перебуваючи на першому поверсі приміщення вищезазначеного закладу, реалізуючи свій раптово виниклий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна,із корисливих мотивів, розуміючи та переконавшись в тому,що його дії не будуть помічені працівниками КЗ " Білгород-Дністровська центральна районна лікарня" зайшов в кабінет №1 звідки здійснив крадіжку належного потерпілій ОСОБА_10 гаманця, який не має для потерпілой майновой цінності , в якому знаходились грошові кошти у сумі 1000 гривень,паспорт громадянки України на ім*я ОСОБА_10 та картка фізичної особи платника податків. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядившись викраденим на власний розсуд,заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 16 червня 2017 року приблизно в 10-00 годин 30 хвилин,обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів,діючи умисно, повторно,з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до приміщення торговельного залу магазину " ІНФОРМАЦІЯ_5 " яке розташовано за адресою : АДРЕСА_4 який належить фізичній особі-підприємцю потерпілому ОСОБА_11 . Далі обвинувачений ОСОБА_4 о 10 годині 32 хвилини,знаходячись в приміщенні вищевказаного магазину,реалізуючи свій злочинний намір,спрямований на таємне викрадення чужого майна,умисно,із корисливих мотивів,розуміючи та переконавшись в тому,що його злочинні дії не будуть помічені працівниками та покупцями магазину,таємно викрав з полиці зазначеного магазину мобільний телефон "Samsung Galaxy J100" вартістю 2 499 гривень 00 копійки, який належить власнику магазину " Lifecell"- потерпілому ОСОБА_11 після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник,розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та заподіяв потерпілому ОСОБА_18 майнову шкоду на вищевказану суму.

07 квітня 2018 року приблизно в 16 годин 30 хвилин,точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 перебував на теріторії Білгород-Дністровської міської лікарні за адресою: Одеська область місто Білгород-Дністровський вулиця Московська будинок 1,де у нього виник умисел на заволодіння мобільним телефоном марки " Lenovo S 660" що належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,шляхом зловживання довірою останнього. Реалізуючи свій умисел на заволодіння майном потерпілого шляхом зловживання довірою потерпілого ,обвинувачений ОСОБА_3 діючи з корисливою метою та прямим умислом,направленим на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 шляхом зловживання довірою останнього, усвідомлюючи протиправність своїх дій,будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів,діючи повторно, попросив у потерпілого ОСОБА_12 належний йому телефон марки " Lenovo S 660" з метою здійснення телефонного дзвінка.Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 взявши вказаний телефон покинув місце вчинення кримінального правопорушення та більше не повернувся до потерпілого,розпорядившись на власний розсуд мобільним телефоном марки " Lenovo S 660",вартістю 899 гривень 80 копійок та сіліконовим чохлом,який був на вказаному телефоні вартістю 36 гривень 30 коп. спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду в розмірі 936 гривень 10 коп.

28 травня 2018 року, приблизно в 15 годин 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись біля продовольчого магазину по вулиці Портовій будинок 12 в місті Білгород-Дністровский Одеської області,діючи умисно, повторно, таємно,з корисливих мотивів,реалізуючи раптово виниклий умисел ,направлений на таємне викрадення чужого майна,діючи умисно,протиправно,з корисливих мотивів з метою особистого незаконного збагачення,усвідомлюючи суспільно -небезпечний характер свого діяння та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки,скориставшись відсутністю уваги потерпілого ОСОБА_13 який залишив свій велесипед марки " Україна"зеленого кольору на вулиці,діючи умисно, та тим,що за його діями ніхто не спостерігає,шляхом вільного доступу таємно викрав вищевказаний велосипед марки " Україна" вартістю 732 гривні 00 коп, після чого з місця вчинення злочину зник,розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та заподіяв потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 06 травня 2020 року приблизно о 23 години 10 хилин ,більш точний час у ході досудового розслідування встановити не надалось можливим,обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно, повторно,таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння,передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання,з корисливою метою,направленою на таємне викрадення чужого майна,з мотивів особистого збагачння,підійшов до магазину ПП "Левченко" який розташований по вулиці Портовій 27-Б у місті Білгород-Дністровський Одеської області,реалізуючи свій прямий умисел на таємне викрадення чужого майна,через вікно вказаного магазину проник у середину приміщення магазину,звідки умисно,таємно,повторно викрав майно,яке належить потерпілій ОСОБА_15 , а саме:

-6 пляшок " Coca-Cola " об*ємом 250 мл. в металевій тарі вартістю за одну пляшку 11 гривень 55 коп, на загальну суму 69 гривень 30 коп.

-6пляшок напою "Burn"об*ємом 250 мл. в металевій тарі вартістю за одну пляшку 26 гривень , на загальну суму 156 гривень ,

-8 пляшок пива " Bud "об*ємом 500 мл. в металевій тарі вартістю за одну пляшку 18 гривень на загальну суму 144 гривні,

-одну пляшку напою"Revo "об*ємом 500 мл. в металевій тарі вартістю за одну пляшку 37 гривень,

-грошові кошти у сумі 829 гривень ,чим завдав потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 1253 гривні 30 коп.

Окрім того, перебуваючи у вказаному магазині обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно,таємно, з прямим умислом з корисливих мотивів,з метою особистого збаганння викрав майно,яке належить потерпілій ОСОБА_16 , а саме:

-мобильний телефон " Самсунг " вартістю 300 гривень,

-грошовими коштами в суммі 220 гривень,

-1 доларом США,який згідно курсу НБУ складає 27,8 гривень чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму 547 гривень 87 коп. після чого з місця вчинення кримінального правопорушння зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того,13 липня 2018 року,приблизно о 00 годин 30 хвилин,точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим,обвинувачені ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_3 обидва перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння,маючи умисел на заволодіння чужим майном,знаходячись біля бару ресторану " Одеса" розташованого за адресою : Одеська область місто Білгород-Дністровський вулиця Ізмаїльська почали спілкуватися з потерпілим ОСОБА_14 . Під час спілкування обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 побачили у руці потерпілого ОСОБА_14 мобільний телефон який він поклав у праву кішеню. Діючи єдиним умислом,направленим на відкрите заволодіння чужим майном,за попередньою змовою групою осіб,повторно , розуміючи що їх дії будуть помічені потерпілим ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_3 раптово почав наносити потерпілому руками удари в область голови,а обвинувачений ОСОБА_4 почав обшукувати потерпілого ОСОБА_14 в результаті чого витягнув з правої кишені мобільний телефон,який належить потерпілому ОСОБА_14 . В результаті злочинних дій обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спричинили потерпілому ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження,яке не є небезпечними для життя чи здоров*я потерпілого та діючи умисно та попередньою змовою групою осіб ,повторно ,відкрито заволоділи особистим майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки " НТС" в корпусі білого кольору вартістю 3000 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення скрились, розпорядившиь викраденим майном на власний розсуд.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 показав суду ,що дійсно 07 квітня 2018 року приблизно в 16 годин 30 хвилин,він перебував на теріторії Білгород-Дністровської міської лікарні за адресою: Одеська область місто Білгород-Дністровський вулиця Московська будинок 1,де у нього виник умисел на заволоіння мобільним телефоном марки " Lenovo S 660" що належить неповнолітньому ОСОБА_12 ,шляхом зловживання довірою останнього. Реалізуючи свій умисел на заволодіння майном потерпілого шляхом зловживання довірою потерпілого ,він діючи з корисливою метою та прямим умислом,направленим на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 шляхом зловживання довірою останнього, попросив у потерпілого ОСОБА_12 належний йому телефон марки " Lenovo S 660" з метою здійснення телефонного дзвінка.Після чого, він, взявши вказаний телефон покинув місце вчинення кримінального правопорушення та більше не повернувся до потерпілого,розпорядившись на власний розсуд мобільним телефоном марки " Lenovo S 660". Крім того, 28 травня 2018 року, приблизно в 15 годин 00 хвилин він, знаходячись біля продовольчого магазину по вулиці Портовій будинок 12 в місті Білгород-Дністровский Одеської області,скориставшись відсутністю уваги потерпілого який залишив свій велесипед марки " Україна"зеленого кольору на вулиці,діючи умисно, скориставшись тим,що за його діями ніхто не спостерігає,шляхом вільного доступу таємно викрав вищевказаний велосипед марки " Україна",після чого з місця вчинення злочину зник,розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 06 травня 2020 року приблизно о 23 години 10 хилин ,він діючи умисно, ,таємно,підійшов до магазину ПП "Левченко" який розташований по вулиці Портовій 27-Б у місті Білгород-Дністровський Одеської області,через вікно вказаного магазину проник у середину приміщення магазину,звідки таємнно викрав майно,перелік та вартість якого вірно вказано в обвинувальному акті, а саме пляшки з пивом та різними напоями , мобільний телефон " Самсунг" та грошові кошти в розмірі приблизно 1000 гривень,після чого з місця вчинення кримінального правопорушння зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того,13 липня 2018 року,приблизно о 00 годин 30 хвилин, він разом з ОСОБА_4 ,знаходилисяв стані алкогольного сп*яніння біля бару ресторану " Одеса" розташованого за адресою : Одеська область місто Білгород-Дністровський вулиця Ізмаїльська почали спілкуватися з потерпілим ОСОБА_14 . Під час спілкування вони побачили у руці потерпілого ОСОБА_14 мобільний телефон який потерпілий поклав у праву кішеню. Він раптово почав наносити потерпілому руками удари в область голови,а ОСОБА_4 почав обшукувати потерпілого ОСОБА_14 в результаті чого витягнув з правої кишені мобільний телефон,який належить потерпілому . Він не заперечує,що в результатіїх спільних злочинних дій вони спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження та відкрито заволоділи особистим майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки " НТС" в корпусі білого кольору, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення скрились, розпорядившиь викраденим майном на власний розсуд. У скоєному щиро розкаявся.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 показав суду що дійсно ,19 грудня 2016 року в період з 14-00 до 17-00 він перебував біля будинку АДРЕСА_3 ,з метою таємного викрадення чужого майна,шляхом вільного доступу,скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим,що потерпілий ОСОБА_9 заснув,таємно викрав чуже майно, а саме :ноутбук "Lenovo G 700" ,плазмовий телевизор " Samsung" ,електричну турбінку "ДВТ" та електричний лобзік, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник,розпорядившись ним на власний розсуд. Також 16 червня 2017 року приблизно в 14 годин,з метою таємного викрадення чужого майна він прийшов до КЗ " Білгород-Дністровська центральна районна лікарня" яка розташована за адресою : Одеська область місто Білгород-Дністровський вулиця Свято- Георгіївська будинок 4 де, перебуваючи на першому поверсі приміщення вищезазначеного закладу, реалізуючи свій раптово виниклий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та переконавшись в тому,що його дії не будуть помічені працівниками КЗ " Білгород-Дністровська центральна районна лікарня" він зайшов в кабінет №1 звідки здійснив крадіжку гаманця, в якому знаходились грошові кошти у сумі 1000 гривень,паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_10 та картка фізичної особи платника податків. Після чого він з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 16 червня 2017 року приблизно в 10-00 годин 30 хвилин, він з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до приміщення торговельного залу магазину " Lifecell" яке розташовано за адресою : Одеська область Білгород-Дністровський район вулиця Першотравнева будинок 75/93та знаходячись в приміщенні вищевказаного магазину, переконавшись в тому,що його злочинні дії не будуть помічені працівниками та покупцями магазину,таємно викрав з полиці зазначеного магазину мобільний телефон "Samsung Galaxy J100" після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник,розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Крім того, 13 липня 2018 року,приблизно о 00 годин 30 хвилин, він разом з ОСОБА_3 ,знаходилися в стані алкогольного сп*яніння біля бару ресторану " Одеса" розташованого за адресою : Одеська область місто Білгород-Дністровський вулиця Ізмаїльська почали спілкуватися з потерпілим ОСОБА_14 . Під час спілкування вони побачили у руці потерпілого ОСОБА_14 мобільний телефон який потерпілий поклав у праву кішеню. Обвинувачений ОСОБА_3 раптово почав наносити потерпілому руками удари в область голови,а він почав обшукувати потерпілого ОСОБА_14 в результаті чого витягнув з правої кишені мобільний телефон,який належить потерпілому . Він не заперечує,що в результаті їх спільних злочинних дій вони спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження та відкрито заволоділи особистим майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки "НТС" в корпусі білого кольору, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення скрились, розпорядившиь викраденим майном на власний розсуд.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2,3 ст. 185 , ч.2 ст. 186 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочинів обвинуваченими.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України тобто умисне ,відкрите ,повторне, викрадення чужого майна ,за попередньою змовою групою осіб .Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України-тобто повторне заволодіння чужим майном,шляхом омани або зловживанням довірою та за ч.2 ст. 185 КК України- умисне повторне заволодіння чужим майном та за ч.3 ст. 185 КК України- умисне ,повторне заволодіння чужим майном, поєднане з проникненням до приміщення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченими.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованих йому кримінальноих правопорушеннях та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України тобто умисне ,відкрите викрадення чужого майна ,за попередньою змовою групою осіб,повторно та за ч.2 ст. 185 КК України- умисне повторне заволодіння чужим майном.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить щире каяття обвинуваченого , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить щире каяття обвинуваченого , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить знаходження обвинуваченого ОСОБА_3 в момент вчинення кримінального правопорушення - відкритого заволодіння чужим майном потерпілого в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить знаходження обвинуваченого ОСОБА_4 в момент вчинення кримінального правопорушення - відкритого заволодіння чужим майном потерпілого в стані алкогольного сп`яніння.

Стосовно призначення обвинуваченим покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ рішення ЄСПЛ застосовуються як джерело права.

Так, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним».

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчинених ним кримінальних правопорушень, тяжкість скоєного, а також дані які характеризують особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий ,в тому числі до позбавлення волі за вчинення умисних корисних злочинів , не одружений , не має на утриманні неповнолітніх дітей , його вік та стан здоров`я, вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів , його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 є судимою особою, має постійне місце мешкання,а також тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину,потерпілі не наполягають на суворому покаранні обвинуваченому ,розмір та вартість викраденого майна , суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статей за якими кваліфіковані його дії.

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2018 року ОСОБА_3 було засуджено за ст. 190 ч.2 КК України до штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень,в зв`язку з чим суд вважажє за необхідне на підставі ст. 72 КК України вищевказаний вирок виконувати самостійно та не застосовувати до обвинуваченного норми ст. 70 КК України.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_4 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчинених ним кримінальних правопорушень, тяжкість скоєного, а також дані які характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий ,в тому числі до позбавлення волі за вчинення умисних корисних злочинів , одружений має на утриманні 2 неповнолітніх дітей , його вік та стан здоров`я, вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів , його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 є судимою особою, має постійне місце мешкання,а також тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину,потерпілі не наполягають на суворому покаранні обвинуваченому ,розмір та вартість викраденого майна , суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті за якою кваліфіковані його дії, та можливість його звільнення від відбування покарання у відповідності до ст. ст. 75,76 КК України.

При цому суд вважажє за неможливе звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 в кримінальному провадження №0001579 від 17.06. 2017 року на підставі ст. 49 КК України оскільки незважаючи на те,що станом на час винесення вироку сплинули передбачені ст. 49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності, обвинувачений ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні був оголошений у розшук згідно ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 січня 2018 року,що унеможливлює застосування до обвинуваченого норм ст. 49 КК України. Також суд вважажє за неможливе звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 в кримінальному провадження ЄРДР№ 0003813 від 20 грудня 2016 рокуоскільки незважаючи на те,що станом на час винесення вироку сплинули передбачені ст. 49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності він протягом строку притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин вчинив інший злочин 16 червня 2017 року згідно кримінального провадження,внесеного до ЄРДР №0001579 від 17.06. 2017 року

Судові витрати по справі -витати по залученню експертів під час здійснення досудового розсідування слід стягнути з обвинувачених:

- з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи № 221-Е від 16.07. 2018 року в розмірі 858 гривень,

-з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи № 220-Е від 13.07. 2018 року в розмірі 858 гривень,

- з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи № 20-5742 від 24.09. 2020 року в розмірі 2451 гривня 60 коп.

- солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи№ 229 Е від 23.07.2018 року в розмірі 858 гривень.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Речові докази по справі, а саме: мобільнй телефон марки " Lenovo S 660"який переданий представнику потерпілого ОСОБА_19 на відповідальне зберігання слід залишити потерпілому за належністю.

Речові докази по справі, а саме:мобільний телефон марки НТС білого кольору,який переданий потерпілому ОСОБА_14 на відповідальне зберігання- слід залишити потерпілому за належністю.

Речові докази по справі, а саме:велосипед марки " Україна " зеленого кольору який переданий потерпілому ОСОБА_13 на відповідальне зберігання- слід залишити потерпілому за належністю.

Речові докази по справі, а саме:5 пляшок" Coca-Cola " об`ємом 250 мл. в металевій тарі , банку напою "Burn"об`ємом 250 мл. в металевій тарі, 5 пляшок пива " Bud "об*ємом 500 мл. в металевій тарі та мобільний телефон " Самсунг" які повернуті потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 слід залишити потерпілим за належністю.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2-х років позбавлення волі,

-за ч.3 ст. 185 КК Україниу виді 3-х років позбавлення волі,

-за ч.2 ст. 190 КК Україниу виді 2-х років позбавлення волі,

-за ч.2 ст. 186 КК Україниу виді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань,остаточно ОСОБА_3 призначити покарання к вигляді 4-х років 2-х місяців позбавлення волі.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 14.09.2020 року. Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_3 в рахунок відбуття покарання строк знаходження в ДУ " Ізмаільський слідчій ізолятор " з 13.07.2018 року по 13.03.2020 року,з розрахунку один день попереднього ув*язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності залишити тримання під вартою в ДУ " Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.06.2018 року ,згідно якого ОСОБА_3 засуджено за ст. 190 ч.2 КК України до штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень-виконувати самостійно.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушені, передбачених ч.2 ст. 185 , ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання :

-за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2-х років позбавлення волі

-за ч.2 ст. 186 КК Україниу виді 4-х років позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 70 КК України ,шляхом поглинання меньш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання к вигляді 4-х років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ,роботи або навчання

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 доручити Ізмаїльському районному відділу філії державної установи "Центр пробації" в Одеській області.

Міру покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту оголошення вироку.

Зарахувати засудженому ОСОБА_4 в рахунок відбуття покарання у вигляді тримання під вартою строк його тримання під вартою в ДУ " Ізмаїльський слідчий ізолятор" з 22.01.2016 року по 06.05.2016 року, з 18.07.2017 року по 12.11.2017 року, з 26.06.2018 року по 05.07. 2018 року а з 13.07.2018 року по 13.03. 2020 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи № 221-Е від 16.07. 2018 року в розмірі 858 гривень,

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи № 220-Е від 13.07. 2018 року в розмірі 858 гривень,

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи № 20-5742 від 24.09. 2020 року в розмірі 2451 гривня 60 коп.

Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи№ 229 Е від 23.07.2018 року в розмірі 858 гривень.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Речові докази по справі, а саме: мобільнй телефон марки " Lenovo S 660"який переданий предстанику потерпілого ОСОБА_19 на відповідальне зберігання - залишити потерпілому за належністю.

Речові докази по справі, а саме:мобільний телефон марки НТС білого кольору,який переданий потерпілому ОСОБА_14 на відповідальне зберігання- залишити потерпілому за належністю.

Речові докази по справі, а саме: велосипед марки " Україна " зеленого кольору який переданий потерпілому ОСОБА_13 на відповідальне зберігання- залишити потерпілому за належністю.

Речові докази по справі, а саме:5 пляшок" Coca-Cola " об`ємом 250 мл. в металевій тарі , банку напою "Burn" об`ємом 250 мл. в металевій тарі, 5 пляшок пива " Bud "об*ємом 500 мл. в металевій тарі та мобільний телефон " Самсунг" які повернуті потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - залишити потерпілим за належністю.

Повернути заставодавцю ОСОБА_20 суму внесеної застави за засудженого ОСОБА_4 , згідно квітанції від 04.07. 2018 року, в розмірі 8500 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1