Номер провадження: 11-кп/813/2002/22
Справа № 523/591/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Одеського апеляційного суду в складі :

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

Захисника-адвоката ОСОБА_7 .

Потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі матеріали кримінального провадження №0001525 від 17 листопада 2021 рокуза апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2022 року відносно:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ (в даний час - м. Довжанськ) Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на утриманні дві малолітні дитини, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, останній раз вироком Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 року за ч.2 ст.289 КК України на 7 років і 1 місяць, із конфіскацією належного засудженому майна, звільненого 17 вересня 2021 року у зв`язку із відбуттям строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Цим вироком ОСОБА_9 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, із конфіскацією майна, що є його власністю, за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, із конфіскацією майна, що є його власністю.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувано ОСОБА_9 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 22 листопада 2021 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.
Застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід залишено - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з 22 листопада 2021 року.
Вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА

Відповідно до вироку суду ОСОБА_9 17 листопада 2021 року близько 00 годин 30 хвилин, перебуваючи на першому поверсі другої парадної буд. АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та умислом на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , в ліфтовій кабіні наніс молотком для укладення тротуарної плитки удар в потиличну частину голови останнього, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження забійну, яке не було небезпечним для життя. Коли потерпілий обернувся та намагався затулити обличчя лівою рукою, ОСОБА_9 , наніс декілька ударів цим же молотком по голові ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження. Подолавши такими діями опір потерпілого, обвинувачений шляхом ривку вирвав з руки ОСОБА_10 належний тому мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 7», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою № НОМЕР_3 , вартістю 5500 грн, яким розпорядився на власний розсуд.
Оглядаючи відібраний у потерпілого телефон, ОСОБА_9 виявив в чохлі, банківську картку № НОМЕР_4 , емітовану АТ «Перший міжнародний український банк» на ім`я ОСОБА_10 , яка відповідно до положень ст.1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.2, 1.4, 1.14 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», є офіційним документом спеціальним платіжним засобом.
Близько 00 годин 58 хвилин цієї ж доби ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів та з раптово виниклим іншим умислом, спрямованим на викрадення даної банківської картки, з метою заволодіння розміщених на ній грошових коштів, прийшов до магазину, розташованого за адресою: м. Одеса, пр-кт Добровольського, буд.№131, де вказаною банківською карткою розрахувався за особисті покупки, на загальну суму 935,44 грн.
Таким чином, вищезазначеними діями обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в загальному розмірі 6435,44 грн.
Він же, 21 листопада 2021 року близько 23 години , перебуваючи біля Одеської загальноосвітньої школи №49, за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, буд.№10, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та умислом на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для життя і здоров`я останнього, наніс один удар кулаком в потилицю потерпілого, від якого ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав спиною на землю де обвинувачений наніс потерпілому декілька ударів кулаком в обличчя та тулуб, чим спричинив ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження. Подолавши таким чином опір потерпілого, ОСОБА_11 вирвав з плеча ОСОБА_8 належні тому: сумку чорного кольору, вартістю 500 грн, в якій були поміщені грошові кошти в сумі 100 грн, мобільний телефон «Nomi», imei 1: НОМЕР_5 ; imei 2: НОМЕР_6 , з сім-карткою № НОМЕР_7 , вартістю 500 грн, а також паспорт громадянина України та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, видані на ім`я потерпілого, якими обвинувачений розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, вищезазначеними діями обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в загальному розмірі 1100 грн.
Вимоги та доводи апеляційної скарги
В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_11 вважає вирок незаконним, посилаючись на недоведеність його вини, через відсутність доказів. Зокрема зазначає, що потерпілий не міг його впізнати за виразами обличчя. Молоток, який зафіксований як речовий доказ не є доказом у справі, оскільки на ньому відсутні його відбитки пальців. Органом досудового слідства та судом не доведено, що саме телефон потерпілого ОСОБА_10 він попрохав продати ОСОБА_12 , при цьому зауважує, що телефон не є речовим доказом, а тому не може бути доказом. Крім того доказів, що він перебував в магазині Домашній де був розрахунок карткою потерпілого ОСОБА_10 , немає. Стверджує, що суд безпідставно відмовив у допиті свідків сторони захисту, пославшись на військовий стан. Просить допитати свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає вирок незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Стверджує, що суд безпідставно відмовив у допиті свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які б підтвердили його алібі за першим епізодом. Із свідком ОСОБА_15 у нього був раніше конфлікт щодо недотримання ним карантинного режиму в магазині, де працює продавцем. Судом не спростований покази обвинуваченого про те, що він за пару днів до 17.11.2021 року просив ОСОБА_12 продати мобільний телефон, який належав його дружині. Також зазначає, що обвинувачений без застосування насильства забрав у потерпілого ОСОБА_8 сумку, коли той був в стані алкогольного сп`яніння та спав. Таким чином, вважає, що дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ст. 185 ч.2 КК України. Крім того, в обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та істотне порушення КПК щодо оцінки доказів. Поза увагою залишилися недослідженими докази, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Просить вирок змінити, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним за ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
Заслухавши суддю - доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційних скарг, прокурора, який апеляційні скарги захисника та обвинуваченого вважав не обґрунтованими, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Клопотання, викладене в апеляційній скарзі про виклик та допит свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 через неповноту судового розгляду, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:

1) судом першої інстанції були відхиленні клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;

2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Статтею 22 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, визначеними цим Кодексом.
Враховуючи, що обвинувачений знав про існування цих свідків ще в ході досудового слідства, вони допитані не були і відповідно до ч.12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Крім того, після судового слідства, перед судовими дебатами, захист не наполягав на виклик цих свідків та погодився на закінчення слідства.

У відповідності до ст. 404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, судом виконані вимоги, направлені на прийняття всіх передбачених законом мір для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_9 у встановлених в судовому засіданні дій відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних і детально досліджених у судовому засіданні доказах у їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, є обґрунтованим та вмотивованими, що спростовує доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.
Так, розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за пред`явленим обвинуваченням, суд першої інстанції визнав доведеним, що він застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для життя і здоров`я останнього з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та умислом на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 та відкритого заволодінням майном потерпілого ОСОБА_8 ,із застосованням насильства, яке не було небезпечним для життя і здоров`я останнього.
При цьому на підтвердження визнаного доведеним обвинувачення суд першої інстанції у вироку послався на докази, які визнав належними, допустимими, достовірними і які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_9 поза розумним сумнівом.
Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання свідків та письмові докази, що є в матеріалах кримінального провадження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 пояснював про оговореня його потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_15 , з останньою із яких у нього раніше виникали конфлікти з приводу недотримання ним карантинного режиму в магазині, Крім того стверджував, що за пару днів до 17 листопада 2021 року він дійсно просив свідка ОСОБА_12 продати мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7», що належав його дружині.
За епізодом викрадання майна у потерпілого ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_11 показав, що після 23 години 21 листопада минулого року він вийшов із дому та по вул. Давида Ойстраха, в м. Одесі, зустрів п`янкого та сплячого на бордюрі раніше незнайомого йому чоловіка, із сумкою на плечі. З`ясувавши, що потерпілий міцно спить, він, без застосування будь-якого насильства, забрав належну останньому сумку, в якій виявив мобільний телефон та загальногромадянський паспорт.
Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу своїх висновків про винуватість ОСОБА_9 докази, яким дав належну правову оцінку і вина його у вчиненні вказаних злочинів підтверджена наступними доказами:
Обґрунтовуючи кваліфікацію інкримінованих злочинів, суд урахував показання потерпілого ОСОБА_10 який підтвердив обставини нападу, проте що після опівночі він повертався додому, зайшов до другої парадної буд. АДРЕСА_3 , коли підійшов до ліфту, отримав ззаду удар якимось предметом в потиличну частину голови, на який розвернувся до нападника та інстинктивно прикрив обличчя руками, на що знову отримав численні інші сильні удари цим же предметом в область голови, від чого впав на лівий бік. Наслідком падіння став перелом одного із пальців лівої кисті руки. В той же час, в його правій руці був мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 7», в прозорому чохлі, де також знаходилася зовнішньо добре видима банківська картка, імітована банком ПУМБ. Нападник припинив наносити йому удари по голові лише після того, як випустив телефон із банківською карткою із правої руки, після чого нападник збіг з ними із місця події.
З показів свідка ОСОБА_15 вбачається, що в листопаді минулого року працювала продавцем в нічній зміні, в магазині «Домашній», розташованому в м. Одесі, по пр-ту Добровольського, буд.№131. Після 24 години в магазині здійснював купівлю продуктів харчування ОСОБА_11 , який безрезультатно намагався розрахуватися банківською карткою, оскільки не знав пін-коду. Вона була раніше знайома із співмешканкою обвинуваченого, припустила, що ця банківська картка належить останній, а тому допомогла ОСОБА_11 розбити купівлю на декілька менших за обсягом транзакцій, що не вимагали введення пін-коду.
Свідок ОСОБА_12 підтвердив, що в листопаді минулого року ОСОБА_11 попросив його реалізувати мобільний телефон, невідомої свідку моделі, а також без будь-якого уточнення щодо його належності. Він збув цей телефон знайомому реалізатору на ринку «Північний», а отримані від того кошти передав обвинуваченому.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердив покази свідка ОСОБА_12 , про те що в листопаді минулого року, придбав за 1000 грн у ОСОБА_12 заблокований мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 7».
Потерпілий ОСОБА_8 підтвердив обставини нападу на нього, 21 листопада 2021 року відповідно до який він пояснював, що повертався, з двома пакунками та барсеткою додому. Біля шлагбауму, у входу до школи, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, буд.№10. несподівано він отримав сильний удар ззаду в потиличну частину голови. Коли ж прийшов до тями, то виявив перед собою, на відстані витягнутої руки, раніше незнайомого обвинуваченого, який намагався відібрати у нього барсетку. Обвинувачений, зрозумівши, що потерпілий може чинити йому опір, наніс йому декілька сильних ударів ногою в область голови, після чого відібрав барсетку, в якій серед іншого знаходилися грошові кошти в сумі 100 грн, мобільний телефон «Nomi», а також паспорт громадянина України та довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, видані на його ім`я.
Крім того, мотивуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_11 , суд першої інстанції послався також на фактичні дані: даними з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 грудня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка купувала продукти в магазині «Домашній» близько 01 години 00 хвилин 17 листопада 2021 року (т.2 а.п.20-22);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 грудня 2021 року де свідок ОСОБА_12 , в присутності понятих, за сукупністю рис обличчя, розрізом губ, очей впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка 17 листопада 2021 року зустрілася з ним та передала для продажу мобільний телефон на ринку «Північний» (т.2 а.п.17-19).
- протоколу огляду місця події від 17 листопада 2021 року відповідно до якого було оглянуто вищезазначене місце нападу, з якого було вилучено зіскоби та змиви речовини бурого кольору, а також предмет, зовні схожий на молоток (т.1 а.п.230-239).
- висновку судово-медичної експертизи №2199 від 21 грудня 2021 року у ОСОБА_10 були виявлені легкі тілесні ушкодження, яке не були небезпечним для життя, мало скороминущі наслідки, тривалістю не більш як 21 день; визнані в якості легких тілесних ушкоджень забійні рани тім`яної ділянки справа, які викликали розлад здоров`я, тривалістю не більш як 21 день; визнане в якості середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому основної фаланги четвертого пальця лівої кисті, із зміщенням відламків, що спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя. Ушкодження могли бути заподіяні 17 листопада 2021 року (т.2 а.п.5-6).
- висновку судово-медичної цитологічної експертизи №2199 від 21 грудня 2021 року на розбірному молотку, вилученому в ході огляду місця події, виявлено білок людини, кров, клітини ендотелію (судин) і багатошарові пласти епідермісу особи чоловічої генетичної статі. При визначенні групової приналежності крові та клітин не виключається можливість їх походження і від потерпілого ОСОБА_10 (т.2 а.п.9-13).
- протоколом огляду речових доказів, відповідно до якого оглянуто роздруківку інформації про рух коштів за належним йому рахунком в АТ «ПУМБ» № НОМЕР_8 за період з 16 листопада 2021 року по 19 листопада 2021 року, з яких вбачається, списання коштів з відібраної у нього банківської картки відбулося в період часу з 00 годин 59 хвилин до 01 години 08 хвилин 17 листопада 2021 року чотирма купівлями, здійсненими в касі №1 магазину «Домашній», м. Одеси, на суми 202 грн, 199,90 грн, 303 грн, 230,54 грн, а всього, на загальну суму 935,44 грн (т.1 а.п.247-248, т.2 а.п.1).
- протоколом огляду речових доказів, відповідно до якого оглянуто протокол роботи каси №1 від 17 листопада 2021 року, магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: м. Одеса, пр-кт Добровольського, буд.№131, ФОП ОСОБА_17 , із встановленням даних про оплату за придбання та найменування товарів, в період часу з 00 годин 59 хвилин до 01 години 08 хвилин чотирма купівлями, на суми 202 грн, 199,90 грн, 303 грн, 230,54 грн, а всього, на загальну суму 935,44 грн. (т.2 а.п.23-25).
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 листопада 2021 року потерпілий ОСОБА_8 , в присутності понятих, за сукупністю рис обличчя, розрізом губ, очей, формою носу, овалу обличчя впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка 21 листопада 2021 року біля Одеської ЗОШ №49, нанесла йому тілесні ушкодження та відкрито викрала сумку з майном (т.2 а.п.54-56).
- протоколом затримання ОСОБА_9 , об 11 годині 30 хвилин 22 листопада 2021 року де в присутності понятих та захисника, при особистому обшуку у затриманого виявлено та вилучено мобільний телефон «Nomi», imei 1: НОМЕР_5 ; imei 2: НОМЕР_6 , паспорт громадянина України та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, видані на ім`я ОСОБА_8 (т.2 а.п.65-68).
- висновком судово-медичної експертизи №2194 від 21 грудня 2021 року у ОСОБА_8 були виявлені визнані в якості легких тілесних ушкоджень: синці та садна потиличної ділянки зліва, садна лобної ділянки, синець лівої завушної ділянки, садна шиї справа, які як в сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, стиснення, тертя. Ушкодження могли бути заподіяні 22 листопада 2021 року (т.2 а.п.35-38).
Оцінивши всі зібрані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
Наводячи докази на підтвердження встановлених обставин, суд першої інстанції, як того і передбачають положення ст. 374 КПК, надав належну правову оцінку запереченням сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_9 на пред`явлене обвинувачення, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.
Доводи сторони захисту про відсутність у діях його підзахисного складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та кваліфікації його дій за ст. 1875 ч.2 КК УКкраїни, є необґрунтованими.
Вказані докази безпосередньо досліджені, належним чином перевірені судом першої інстанції, та ним надана правильна юридична оцінка як кожному окремо, так і у взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості та достатності для доведення винуватості ОСОБА_9 .
Апеляційний суд не знаходить підстав для надання цим доказам іншої оцінки, ніж суд першої інстанції та закриття провадження через невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину.
Не можуть бути прийнятими до уваги доводи апеляційної скарги захисника про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки будь-який розумний сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Твердження захисника про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 186 ч.2 КК України були предметом перевірки в суді першої інстанції і вони не були прийняті до уваги, так як були спростовані дослідженими доказами зазначеними у вироку суду і з цими висновками погодився суд апеляційної інстанції.
Не наводить переконливих мотивів про недопустимість цих доказів і захисник в апеляційній скарзі.
Суд обґрунтовано критично поставився до показань обвинуваченого ОСОБА_9 , з чим погоджується й колегія суддів, виходячи з наступного.
Так, потерпілий ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_8 безпосередньо вказали на особу ОСОБА_9 , як чоловіка, який 17.11.2021 та 21.11.2021 року, відповідно, здійснив напад на них, завдав тілесні ушкодження та заволодів їх майном.
Покази потерпілого ОСОБА_10 узгоджуються з показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 .
Переконливих аргументів з яких ці показання є недопустимими доказами захисник в апеляційній скарзі не наводить.
Потерпілий ОСОБА_10 раніше з ОСОБА_9 знайомі не були, підстав для обмови його з боку по судом не встановлено, крім того, показання потерпілого щодо відкритого заволодіння обвинуваченим телефоном та банківською карткою, узгоджуються з оглядом місця події, відповідно до якого неподалеку від місця вчинення злочину був виявлений предмет зовні схожий на молоток та роздруківкою інформації про рух коштів за належним йому рахунком в АТ «ПУМБ» № НОМЕР_8 за період з 16 листопада 2021 року по 19 листопада 2021 року, з яких вбачається, списання коштів з відібраної у нього банківської картки відбулося в період часу з 00 годин 59 хвилин до 01 години 08 хвилин 17 листопада 2021 року чотирма купівлями, здійсненими в касі №1 магазину «Домашній», м. Одеси, на суми 202 грн, 199,90 грн, 303 грн, 230,54 грн, а всього, на загальну суму 935,44 грн., тобто після нападу на потерпілого ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд безпідставно відмовив у допиті свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 які б підтвердили алібі обвинуваченого за першим епізодом, колегія суддів вважає безпідставними.
Як стверджує захисник в апеляційній скарзі, вказані особи могли б підтвердити алібі обвинуваченого. З наведеного виходить, що обвинувачений знав про існування цих свідків ще в ході досудового слідства, вони допитані не були і відповідно до ч.12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що потерпілий ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного спяніння та спав спростовуються показаннями самого потерпілого, який наполягав на тому, що обвинувачений намагався відібрати у нього барсетку і зрозумівши, що потерпілий може чинити йому опір, наніс йому декілька сильних ударів ногою в область голови, після чого відібрав барсетку.
Покази потерпілого ОСОБА_8 узгоджуються з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 листопада 2021 року де потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_9 , як особу яка відібрала барсетку та висновком судово-медичної експертизи №2194 від 21 грудня 2021 року щодо виявлення у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Стаття 186 КК встановлює кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна; вона охороняє право власності і забороняє вчиняти зазначені у ній дії. Ця норма містить обов`язкові ознаки складу злочину, які виокремлюють (ідентифікують) фактично вчинені дії як грабіж й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин.
Визначальною ознакою грабежу є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом відкритого викрадення.
Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки - місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину.
Спосіб викрадення майна є відкритим. Враховуючи специфіку цього злочину, способами вилучення майна переважно виступають фізичне витягання, переміщення, видалення його з володіння власника.
Із обсягу та характеру фактичних обставин справи вбачається, що потерпілий втратив контроль над своїм майном; ОСОБА_9 знав, що це майно має власника. Усвідомлюючи це, він відкрито його викрав, із застосуванням насильства, яка не було небезпечним для життя і здоров`я потерпілого і розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Установлені у провадженні фактичні ознаки діяння збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК, тому колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції про правильність застосування до дій ОСОБА_9 цієї норми закону.
Тому колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України правильно і підстав для кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України , не вбачає.
Обвинуваченому ОСОБА_9 призначене покарання в межах санкцій частин статей, за яким його засуджено. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми.

Зокрема, як видно із вироку, покарання є таким, що відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, без порушення правил його призначення, суд першої інстанції урахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, призначений у межах санкції статей, відомості про особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинила нові злочини через незначний проміжок часу після звільнення з місця відбування покарання за попереднім вироком, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На думку колегії суддів, він ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та вважає що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Тобто суд першої інстанції прийняв рішення яке повністю відповідає вимогам ст.7 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та обвинуваченого ОСОБА_9 не вбачає.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 413, 419, КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2022 року відносно ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .