Справа № 742/862/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/71/23
Категорія - - ч.3 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000025 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Омельне, Ківерцівського району, Волинської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання - з 19 год. 00 хв. 11 січня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 19812,89 грн. процесуальних витрат. Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 05 січня 2022 року, близько 20:00 год., ОСОБА_9 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному із проникненням у житло, прибув до квартири АДРЕСА_3 ,

У подальшому, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу через вхідні двері проник усередину квартири, де вчинив напад на ОСОБА_11 , після чого почав завдавати йому удари руками, ногами та табуреткою в область голови та інших частин тіла, чим спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, травматичної екстракції 1,2 правих та лівих верхніх зубів та правих та лівих перших нижніх зубів, забійних ран обох губ, закриті переломи 7, 8, 11 лівих ребер, лівобічний гемопневматорекс (скупчення крові та повітря в плевральній порожнині), які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №38 від 03.03.2022 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я; три синці на лівій верхній кінцівці, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №38 від 03.03.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Після чого, розуміючи, що потерпілий уже не буде чинити будь-який опір, ОСОБА_9 викрав з квартири мобільний телефон марки Хіаоmі моделі Redmi 9 NFС, вартістю 3060 грн., срібний ланцюжок зі срібла 925 проби масою 13 грамів, вартістю 687,59 грн., заподіявши ОСОБА_11 матеріальні збитки на загальну суму 3747,59 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити відносно нього кримінальне провадження, посилаючись на відсутність доказів «поза розумним сумнівом» вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Послався на неправдивість показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також потерпілого. Зокрема, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 надавали різні показання, плуталися у свідченнях, змінювали їх. Крім того, ОСОБА_11 у суді першої інстанції зізнався, що наявні в нього тілесні ушкодження отримав унаслідок падіння у ванній кімнаті. А перелом п`яткових кісток потерпілий отримав, коли босий стрибнув з балкону на бетонне покриття.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та перекваліфікувати дії його підзахисного з ч.3 ст.187 КК України на ч.1 ст.122 та ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання, згідно санкцій вказаних статей КК. Послався на відсутність в обвинуваченого умислу на здійснення нападу на потерпілого ОСОБА_11 , з метою заволодіння майном останнього. Вказав на відсутність у діях ОСОБА_9 кваліфікуючої ознаки «проникнення до житлового приміщення», оскільки двері квартири відчинив сам потерпілий.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; прокурора та представника потерпілого, котрі просили вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника фактично зводяться до необхідності кваліфікації дій ОСОБА_9 окремо за заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 та крадіжки у нього мобільного телефону і срібного ланцюжка, тобто за ч.1 ст.122 КК України та ч.1 ст.185 КК України.

Проте, такі доводи не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину за ч.3 ст.187 КК України не визнав та зазначив, що визнає свою винуватість лише в заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Як пояснив у місцевому суді потерпілий ОСОБА_11 , обвинуваченого він не знає і раніше з ним не зустрічався взагалі. 05 січня 2022 року він був у своєї співмешканки і почув дзвінок у двері. Коли він підійшов до дверей і відкрив їх, то відразу ж отримав удар в обличчя та втратив орієнтацію. Після цього відчув іще один удар в обличчя і в нього випали зуби. Він почав тікати, а ОСОБА_9 його наздоганяв і продовжував наносити удари. Щоб уникнути побоїв, він вистрибнув з балкону і направився в сторону магазину «Оптовичок». Але обвинувачений його наздогнав, приставив до його голови пістолет і сказав, що він таких в 2015 році убивав. Коли вони повернулись назад у квартиру, то ОСОБА_9 заштовхнув його у ванну кімнату і він ударився ребрами об ванну, а головою вдарився об стіну. Обвинувачений бив його табуреткою і ногами, а потім забрав у нього мобільний телефон та срібний ланцюжок. Після того як усі розійшлися, сусідка викликала ОСОБА_11 «швидку допомогу». Коли він перебував у Чернігівській обласній лікарні, то ОСОБА_16 сплатив йому за лікування 32000 грн.

Свідок ОСОБА_13 (співмешканка ОСОБА_11 ) в судовому засіданні місцевого суду показала, що 05.01.2022 до них у гості прийшов ОСОБА_12 і вони на кухні вживали спиртні напої. Потім ОСОБА_17 сказав, що вона вже п`яна і вона пішла спати в кімнату. Через деякий час ОСОБА_15 почула дзвінок у двері, а потім крики в коридорі. Вона вийшла в коридор і побачила, що там стояли два чоловіки і жінка. Що було далі, не пам`ятає, бо була нетвереза. Пам`ятає, що ОСОБА_18 був у ванній кімнаті без одягу, а обвинувачений поливав його з душу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 у суді першої інстанції показав, що 05.01.2022 він прийшов до ОСОБА_11 і разом з ним та його співмешканкою вживали спиртні напої. ОСОБА_13 випила багато і тому пішла спати в іншу кімнату, а вони залишились на кухні. Потім пролунав дзвінок і ОСОБА_17 пішов відкривати двері, а ОСОБА_14 залишився на кухні. Коли потерпілий відкрив двері, до коридору зайшли два чоловіки і жінка. Обвинувачений з ОСОБА_11 пішли в кімнату, з якої стало чути крики та звуки ударів. Він хотів піти з квартири, але його не випустили. Через деякий час із кімнати вийшов ОСОБА_9 , а потім за ним і потерпілий, в якого було розбите обличчя, з рота текла кров, говорив, що дуже болять ребра. Обвинувачений зайшов на кухню і поклав на стіл пістолет. Коли вийшли на вулицю, то ОСОБА_12 хотів викликати «швидку допомогу» для потерпілого, але останній не схотів. Потім вони пішли на другий поверх будинку і сусідка викликала «швидку», яка приїхала та забрала ОСОБА_11 .

Окрім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 09.01.2022, відповідно до якої ОСОБА_11 повідомив органи поліції про те, що 05.01.2022 за адресою: АДРЕСА_4 невідомі особи нанесли йому тілесні ушкодження (т.1, а.к.п.170-171);

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.01.2022, згідно з яким якого ОСОБА_19 повідомив, що 05.01.2022 близько 22 години, за адресою: АДРЕСА_4 , невідомий чоловік наніс за допомогою табуретки тілесні ушкодження та відкрито заволодів належним йому телефоном марки Хіаоmі моделі Redmi 9 з сім картою номер НОМЕР_1 та срібним ланцюжком (т.1, а.к.п. НОМЕР_2 );

- заявою ОСОБА_11 про долучення до матеріалів справи коробки від належного йому мобільного телефону Хіаоmі моделі Redmi 9 NFС, ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 (т.1, а.к.п.174);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2022, згідно з яким потерпілий ОСОБА_11 на фотознімку №1 упізнав чоловіка ( ОСОБА_9 ), який наніс йому тілесні ушкодження (т.1, а.к.п.178-181);

- протоколом огляду місця події від 12.01.2022 з фотознімками, відповідно до якого проведено огляд помешкання за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_13 . У ході огляду встановлено, що квартира має три кімнати, ванну, кухню та туалет. В кухні, біля столу на табуретці, на двох ніжках, маються сліди бурого кольору схожі на кров. На підлозі ванної кімнати, біля пральної машини, виявлені сліди бурого кольору схожі на кров, а також рушник зі слідами бурого кольору (т.1, а.к.п.183-196);

- протоколом слідчого експерименту від 12.01.2022 проведеного за адресою: АДРЕСА_6 , за участю свідка ОСОБА_13 , згідно з яким свідок показала, що в кухні її квартири знаходився ОСОБА_18 та ОСОБА_12 . Також показала, де знаходилися незнайомі їй два чоловіки та жінка, які зайшли в її квартиру без дозволу, після чого чоловік у формі повів ОСОБА_11 у ванну кімнату і почав бити стільцем (т.1, а.к.п.207-210, т.2, а.к.п.118);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.02.2022, згідно з яким свідок ОСОБА_12 впізнав чоловіка, який 05.01.2022 за адресою: АДРЕСА_6 , здійснив напад на ОСОБА_20 та яким виявився ОСОБА_9 (т.1, а.к.п.217-219);

- протоколом добровільної видачі від 11.01.2022, відповідно до якого ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції ланцюжок з металу сірого кольору (т.2, а.к.п.1-4);

- протоколом огляду предмету від 16.02.2022 та долученого до нього DVD-R диску, на якому знаходиться відеозапис з камери спостереження, яка розміщена на будинку за адресою: АДРЕСА_4 . На переглянутих відеофайлах відображено, що в 20:22:50 з`являється жінка та високий чоловік, які йдуть до під`їзду будинку, а за ними рухається чоловік у довгій куртці. Всі троє зупиняються біля під`їзду та намагаються відкрити двері, після чого в 20:23:42 заходять у під`їзд. О 20:35:58 відчиняються вхідні двері в під`їзд та з під`їзду виглядає жінка. Після чого з`являються два чоловіка, які йдуть у бік під`їзду. Чоловік нижчого зросту, застосовуючи силу, заштовхує іншого чоловіка в під`їзд. На 22:04:09 з під`їзду виходить чоловік та сідає на лавку біля під`їзду, а за ним виходить інший чоловік у довгій куртці та светрі, який підходить до чоловіка, який знаходиться на лавці і цей чоловік говорить «Пожалуйста, не трогай мене», на що той відповідає «Ти чо? Чого б я до тебе ліз?». Крім того, чоловік, що сидів на лавці, повторював « Я не брав. Я не брав». Чоловік у світлій куртці знову підійшов до чоловіка, який сидить на лавці, та сказав «Я тебе попередив». Після чого всі пішли, а біля під`їзду залишилося два чоловіка. Через деякий час під`їхала карета «швидкої допомоги» та забрала чоловіка (т.2, а.к.п.18-40);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.01.2022, відповідно до якого о 19 год 00 хв. 11.01.2022 затримано ОСОБА_9 та під час особистого обшуку вилучено мобільний телефон марки Хіаоmі моделі Redmi 9 NFС, ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 (т.2, а.к.п.10-12);

- протоколом слідчого експерименту від 17.01.2022, проведеного за адресою: АДРЕСА_6 , за участю підозрюваного ОСОБА_9 , згідно з яким останній показав, як він зайшов у квартиру, а ОСОБА_17 намагався кинути в нього стілець, після чого він наніс потерпілому удар в обличчя. Потім він пішов за ОСОБА_22 до вітальні, де він намагався дізнатися у потерпілого, де викрадені телефони, та показав, як наніс останньому ще кілька ударів по обличчю. Після чого ОСОБА_9 вказав, як він пішов за ОСОБА_17 до іншої кімнати та побачив, що той стрибнув у вікно і сам стрибнув за ним. Після повернення до квартири підозрюваний показав, як він заштовхав потерпілого у ванну кімнату і той лівою частиною тулубу впав на ванну (т.2, а.к.п.42-49,118);

- висновком експерта №38 від 11.02.2022, згідно з яким у ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, травматичної екстракції 1, 2 правих та лівих верхніх зубів та правих та лівих нижніх зубів, забійних ран обох губ, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; закритих переломів 7, 8, 11 лівих ребер, лівобічного гемопневмотораксу (скупчення крові та повітря в плевральній порожнині), що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинив тривалий розлад здоров`я; три синці на лівій верхній кінцівці, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що не потягли за собою короткочасного розлад здоров`я; закритий уламковий перелом обох п`яткових кісток, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я.

Зазначені ушкодження утворилися внаслідок не менше ніж шести ударних травмуючих дій тупих предметів. Травмуючий механізм виявлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, крім закритих переломів обох п`яткових кісток, утворилися внаслідок ударної дії тупих предметів, не виключено «рук, ніг, частини дерев`яного табурета стандартної конструкції». Дані тілесні ушкодження утворилися 05.01.2022 (т.2, а.к.п.52-57);

- висновком експерта № СЕ-19/125-22/830-ТВ від 08.02.2022, яким встановлено ринкову вартість мобільного телефону Хіаоmі моделі Redmi 9 NFС об`ємом 3/64 GВ, яка становить 3060 грн., срібний ланцюжок зі срібла 925 проби масою близько 13 грамів, вартістю 687,59 грн. (т.2, а.к.п.61-67).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі - насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я.

Розбій посягає на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється від крадіжки.

Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання.

У разі, якщо застосування чи погроза застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, здійснювались з метою ухилитись від затримання після закінченого нападу, вчинене не може розглядатися як розбій. Такі дії винного залежно від обставин справи можуть бути кваліфіковані як крадіжка або грабіж і як відповідний злочин проти життя та здоров`я особи або злочин проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян (наприклад, умисне легке тілесне ушкодження (ч.2 ст.125), погроза або насильство щодо службової особи чи громадянина, який виконує громадський обов`язок (ст.350) тощо).

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони розбою є мета, з якою здійснюється напад, - заволодіння чужим майном.

Обов`язковою ознакою розбою, як і всякого іншого розкрадання, є корисливий мотив нападу. Напад, вчинений не з корисливих спонукань (зокрема, з помсти, ревнощів чи хуліганських мотивів), не може кваліфікуватися як розбій.

Не можуть бути кваліфіковані як розбій дії особи, яка застосувала насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, не з метою захопити чи утримати майно (гроші), а з метою ухилитися від затримання, уникнути затримання і відповідальності.

Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Тобто склади злочинів крадіжки та розбою суттєво відрізняються за способом їх вчинення, спрямованістю умислу винної особи, тощо.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 незаконно проник до квартири за адресою: АДРЕСА_6 , та наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , заволодівши при цьому його мобільним телефоном та срібним ланцюжком.

Наведене підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 . Показання вказаних осіб узгоджуються між собою, а також з письмовими доказами, зокрема, з протоколами відтворення події злочину проведеними за участі ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_13 , якими підтверджуються обставини проникнення обвинуваченого до квартири та нанесення ним потерпілому тілесних ушкоджень; а також з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 упізнали на фотознімку ОСОБА_9 , як особу, що нанесла тілесні ушкодження потерпілому.

Доводи обвинуваченого з приводу неправдивості та суперечностей у показаннях потерпілого ОСОБА_11 та свідків між показаннями на досудовому слідстві та в суді першої інстанції, а також наявності підстав вважати, що дані особи навмисно його обмовляють, є безпідставними.

За змістом ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, місцевим судом було взято до уваги показання потерпілого та свідків, які були надані ними безпосередньо в судовому засіданні. Потерпілий та свідки у цьому кримінальному провадженні під час судового розгляду були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги.

Колегія суддів не знаходить підстав сумніватися в достовірності показань потерпілого і свідків, оскільки вони є логічними, послідовними й узгоджуються як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні, та повністю підтверджують винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

А посилання на неправдивість показань вказаних вище осіб, на чому наполягав обвинувачений, є бажанням останнього переконати суд в цьому, проте ніяких доказів неправдивості цих показань колегією суддів не встановлено.

Потерпілий та свідки сторони обвинувачення були допитані у відкритому судовому засіданні, усі учасники судового розгляду мали можливість поставити їм свої питання, неповноти або неправильності дослідження цих доказів місцевим судом допущено не було.

В цілому, такі аргументи сторони захисту не переконали колегію суддів у наявності таких суттєвих обставин, які б були підставою для скасування вироку.

Обставини заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень підтверджуються показаннями потерпілого, які щодо характеру та механізму їх нанесення повністю узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи, згідно з яким виявлені в ОСОБА_11 тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та могли виникнути 05.01.2022.

Крім того, обставини нанесення тілесних ушкоджень, а саме ударів по голові та заштовхування силоміць потерпілого до ванної кімнати, внаслідок чого останній упав і отримав пошкодження ребер визнаються і самим обвинуваченим, і повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_11 та висновком судово-медичної експертизи.

Твердження ОСОБА_9 , що він не наносив ударів потерпілому стільцем, спростовується як протоколом огляду місця події, згідно з яким на ніжках стільця (табурета) та у ванній кімнаті виявлено сліди бурого кольору схожі на кров, так і висновком експерта № СЕ-19-22/5194-БД від 27.04.2022, відповідно до якого генетичні ознаки слідів крові, на змивах та скребах зі стільця та ванної кімнати, збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_11 . Наведене поза розумним сумнівом підтверджує обставини нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень, у тому числі і стільцем (табуретом).

Крім того, за висновком експерта №38 від 11.02.2022, у ОСОБА_11 тілесні ушкодження утворилися внаслідок не менше ніж шести ударних травмуючих дій тупих предметів. Травмуючий механізм виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, крім закритих переломів обох п`яткових кісток, утворилися внаслідок ударної дії тупих предметів, не виключено «рук, ніг, частини дерев`яного табурета стандартної конструкції», що також в сукупності з показаннями потерпілого, протоколом огляду місця події та висновком експертизи № СЕ-19-22/5194-БД від 27.04.2022, спростовують доводи обвинуваченого про те, що він не наносив ОСОБА_11 ударів із застосуванням дерев`яного стільця (табурета).

Доводи сторони захисту з приводу відсутності в обвинуваченого умислу на заволодіння срібним ланцюжком та мобільним телефоном потерпілого, є нічим іншим, як захисною версією, направленою на уникнення ОСОБА_9 відповідальності за скоєне чи пом`якшення покарання.

Згідно з протоколом добровільної видачі від 11.01.2022, ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції ланцюжок із металу сірого кольору, належний ОСОБА_11 , та протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, згідно з яким у затриманого ОСОБА_9 було вилучено належний потерпілому мобільний телефон.

Твердження обвинуваченого, що срібний ланцюжок він знайшов на підлозі квартири і ОСОБА_23 дозволила його забрати, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_24 , що вона не надавала ОСОБА_9 дозволу забирати ланцюжок; показаннями потерпілого про те, що ланцюжок знаходився в серванті; а також протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_24 , яка показала місце знаходження ланцюжка до викрадення його обвинуваченим, а саме в серванті, який розміщений в залі квартири.

Відтак, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, через відсутність умислу на заволодіння чужим майном, а лише бажання повернути викрадені у нього та свідка ОСОБА_25 мобільні телефони.

Крім того, є неспроможними посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність в діях ОСОБА_9 кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч.3 ст.187 КК України - «проникнення до житлового приміщення», оскільки двері квартири відчинив сам потерпілий.

Так, у своїй Постанові від 18.04.2018 Велика Палата Верховного Суду вказала на наступне (справа 569/1111/16-к ).

Крадіжка, грабіж та розбій є однорідними злочинами, тобто такими, що посягають на однакові або подібні об`єкти кримінально-правової охорони і вчиняються з однією і тією ж формою вини та мають низку спільних кваліфікуючих ознак.

Розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, за своєю правовою природою є складеним злочином. Даний склад злочину поєднує у собі декілька діянь, кожне з яких становить самостійний злочин. Так, розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, об`єднує в собі напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (ч.1 ст.187 КК України) та незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи (ч.1 ст.162 КК України). При цьому посягання, передбачене ч.1 ст.162 КК України, відіграє роль ознаки, що створює кваліфікований склад розбою.

Хоча в диспозиції ч.3 ст.187 КК України й немає, як у ст.162 КК України, вказівки на незаконність проникнення в приміщення, проте це випливає із сутності та завдань закону України про кримінальну відповідальність, адже КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили. Отже, правомірні та законні дії особи не можуть вважатися суспільно небезпечним, винним діянням (злочином) і тим більше не можуть вважатись ознакою, яка утворює кваліфікований склад злочину, що обумовлює визначення більш суворої міри покарання.

Вирішальним при визначенні законності/незаконності входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення розбою, є режим доступу до об`єкта (вільний/обмежений).

Відповідно, наявність режиму вільного доступу до приміщення свідчить про законність входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення та правомірне її перебування там, а отже, виключається інкримінування кваліфікуючої ознаки «проникнення», навіть якщо особа потрапила в приміщення з умислом заволодіти чужим майном.

Як правильно зазначається в постанові ВСУ від 15 листопада 2012 року в справі №5-15кс12в, при здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

З показань обвинуваченого про те, що після відкриття дверей ОСОБА_11 кинув у нього стілець, а він одразу ж зайшов у квартиру і наніс потерпілому удар в обличчя; показань потерпілого та свідка ОСОБА_24 , яка є власником житла, слідує, що ОСОБА_9 без надання дозволу на вхід до квартири, зайшов до неї. При цьому, посилання сторони захисту на те, що свідок ОСОБА_23 після того, як всі залишили її квартиру пішла разом з обвинуваченим і ніяких претензій щодо незаконного проникнення в квартиру не заявляла, а отже проникнення в квартиру було законним, є безпідставним, оскільки подальші дії власника, яка заперечувала надання дозволу на проникнення ОСОБА_26 до належної їй квартири, не мають жодного значення для кваліфікації дій обвинуваченого в частині «незаконного проникнення до житла».

Для правильної кримінально-правової кваліфікації дій особи за ч.3 ст.187 КК України також важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Так, для основного складу розбою характерним є наявність в особи умислу на заволодіння чужим майном. Саме тому, вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні розбою, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном.

Зазначені обвинуваченим мотиви проникнення до помешкання, в якому знаходився ОСОБА_11 , а саме відшукання нібито викрадених потерпілим мобільних телефонів, які належать ОСОБА_26 та свідку ОСОБА_27 , можуть бути підтвердженими як показаннями свідка ОСОБА_25 , клопотання про допит якого сторона захисту не заявляла, так і письмовими доказами, а саме заявами до правоохоронних органів ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_25 про викрадення у них телефонів, але даних доказів матеріали справи не містять, а потерпілий категорично заперечив своє знайомство з обвинуваченим.

Посилання сторони захисту на показання свідка ОСОБА_28 , якій ОСОБА_9 говорив про те, що потерпілий нібито викрав у нього мобільний телефон, колегія суддів не бере до уваги, і розцінює дані свідчення як намагання ОСОБА_29 у такий спосіб покращити процесуальне становище обвинуваченого, який є її співмешканцем.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що цілеспрямовані дії обвинуваченого на незаконне проникнення до житла, в якому знаходився ОСОБА_11 , нанесення йому тілесних ушкоджень та заволодіння належним останньому майном, свідчать про наявність у ОСОБА_9 умислу саме на заволодіння майном потерпілого.

Інші доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, а наведені на їх обґрунтування аргументи, які були предметом обговорення у місцевому суді, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої апелянтами не спростована.

Відтак, позицію апелянтів колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ОСОБА_9 відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; є учасником бойових дій, нагороджений медаллю «За Звитягу та Вірність»; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням додаткового покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 серпня 2022 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4