У Х В А Л А

30 листопада 2022 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України матеріали за поданням начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про приведення у відповідність згідно чинного законодавства вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стахонов, Луганської області, громадянина України, одруженого, до засудження офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України: ОСОБА_6 ,

засуджений: ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

Начальник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про приведення у відповідність згідно чинного законодавства Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 відносно засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що при винесенні вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 не враховано вирок Сватівського районного суду Луганської області від 10.10.2019.

З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Злочин скоєно 16.08.2021. Вирок набрав законної сили 25.10.2021.

Крім того, ОСОБА_4 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України з урахуванням вироку Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2021 визначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Злочин скоєно 05.08.2021. Вирок набрав законної сили 01.02.2022.

При перевірці матеріалів особової справи, встановлено що ОСОБА_4 , 19.07.2021 звільнений від відбування покарання призначеного вироком Сватівського районного суду Луганської області від 10.10.2019 на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.07.2021 умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 13 днів. Таким чином кінець строку відбуття покарання припадав на 22.03.2022. Враховуючи викладене, при призначенні міри покарання за діючим вироком, Шевченківський районний суд м. Києва не застосував вимоги ст. 71 КК України та не приєднав невідбуту частину покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 10.10.2019.

В зв`язку з викладеним начальник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України просить привести вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність згідно чинного законодавства з врахуванням невідбутого строку покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 10.10.2019.

Представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України в судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

Засуджений ОСОБА_4 покладався на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні подання підтримав, просив задовольнити.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, вважає, що подання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, п. 11 ч. 1 ст.537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 25 абз. 6 та 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за №7 (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10.12.2004, №8 від 12.06.2009 та №11 від 6.11.2009) « Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК : спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК та статей 411, 413 КПК.

Частиною 1 ст. 71 КПК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбування покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України з урахуванням вироку Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2021 визначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Злочин скоєно 05.08.2021. Вирок набрав законної сили 01.02.2022.

Крім цього, ОСОБА_4 засуджений вироком Сватівського районного суду Луганської області від 10.10.2019 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць та на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.07.2021 до останнього застосовано умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк 8 місяців 13 днів, кінець строку відбуття покарання припадав на 22.03.2022.

З вищезазначеного вбачається, що злочин за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 було вчинено 05.08.2021, при цьому кінець строку відбуття покарання ОСОБА_4 за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 10.10.2019 припадав на 22.03.2022.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що покарання призначене ОСОБА_4 вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України необхідно привести у відповідність згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, зарахувавши в строк відбування покарання невідбуту частину покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 10.10.2019 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 71 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про приведення у відповідність згідно чинного законодавства вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Привести вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність згідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 та вироком Сватівського районного суду Луганської області від 10.10.2019, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_7