Провадження № 1-кс/161/5777/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 20 жовтня 2022 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ковель Волинської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про те, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

Клопотання та матеріали, які обгрунтовують клопотання, захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 отримали 19.10.2022 року о 20-35 годині, про що свідчать їх підписи в розписках.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_6 зобов`язаний був діяти у відповідності до вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також неухильно їх додержуватись.

Так, ОСОБА_6 усвідомлював, що в Україні дії воєнний стан, запроваджений Законом України від 24.02.2022 №2102-IX про затвердження Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

У подальшому Законами України від 15.03.2022 № 2119-IX, від 21.04.2022 № 2212-IX, від 22.05.2022 №2263-IX, від 15.08.2022 №2500- IX, затверджено Укази Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Також, Указами Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, від 17.05.2022 №342/2022 та від 12.08.2022 № 574/2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, з урахуванням чого запроваджено обмеження виїзду за межі України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

На підставі вищевказаних Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.

ОСОБА_6 було відомо, що через військову агресію російської федерації щодо України значна кількість громадян виїхали за межі держави і продовжують виїжджати надалі, серед яких є і військовозобов?язані громадяни, виїзд яких за кордон за відсутності певних умов обмежено. У зв`язку із цим, окремі громадяни стали підшукувати шляхи неофіційного перетину державного кордону, а ОСОБА_6 , знаючи про перевантаженість пунктів пропуску і складнощі у перетині державного кордону, наявність у окремих громадян обмежень щодо виїзду, вирішив цим скористатись та посприяти незаконному переправленню військовозобов?язаного громадянина України ОСОБА_8 через державний кордон за грошову винагороду.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та в?їзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57, сприяв шляхом надання порад та усуненням перешкод у незаконному переправленню через державний кордон України до Республіки Польща ОСОБА_8 , який є військовозобов?язаним громадянином України, за наступних обставин.

Так, в перших числах вересня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 під час зустрічі з ОСОБА_9 , що мала місце неподалік Ковельської районної військової адміністрації за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Незалежності, 73, дізнався про намір громадянина України ОСОБА_8 перетнути державний кордон України та потрапити в Республіку Польща, а також, що він є військовозобов?язаним громадянином України, якому в період дії правового режиму воєнного стану та загальної мобілізації заборонено залишати територію України.

При цьому у ОСОБА_6 виник умисел на отримання грошових коштів за вчинення незаконних дій щодо сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України ОСОБА_8 , а тому він повідомив ОСОБА_10 , що має знайомих в Ковельській районній військовій адміністрації, які зможуть допомогти у внесенні відомостей до інформаційної системи «Шлях» під виглядом привезення гуманітарної допомоги, при цьому ОСОБА_6 повідомив, що за грошову винагороду зможе посприяти ОСОБА_8 у позитивному вирішенні питання в Ковельській районній військовій адміністрації щодо перетину ним державного кордону.

В той же час, ОСОБА_9 , усвідомлюючи незаконність дій ОСОБА_6 , звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності останнього.

В подальшому, 03.10.2022 близько 14 год. 40 хв., в ході чергової зустрічі між ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , особою жіночої статі на ім?я ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , яка відбувалася по АДРЕСА_2 , останній порадив ОСОБА_8 виїхати за кордон під виглядом перевезення гуманітарної допомоги для Ковельської районної військової адміністрації та внесення відомостей про нього в інформаційну систему «Шлях».

В подальшому, під час телефонної розмови, яка відбулася 16.10.2022 близько 18 години, ОСОБА_6 озвучив ОСОБА_9 вимогу щодо передачі йому грошових коштів в сумі 700 (сімсот) доларів США за сприяння у перетині ОСОБА_8 державного кордону.

Після чого, 18.10.2022 близько 10 год 20 хв. ОСОБА_6 під час зустрічі з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , яка відбувалася на стоянці, що знаходиться з тильної сторони Ковельської районної військової адміністрації, за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення особи через державний кордон України, шляхом надання порад та усуненням перешкод, у вигляді оформлення ОСОБА_8 у якості водія для перевезення гуманітарної допомоги та сприянні у внесенні завідомо недостовірних відомостей на дану особу через Ковельську районну адміністрацію до інформаційної системи «Шлях», отримав від ОСОБА_9 (анкетні дані якого змінені) грошові кошти в сумі 700 (сімсот) доларів США, (згідно курсу Національного банку України станом на 18.10.2022 25 598 грн.) в якості винагороди за сприяння у незаконному перетині ним державного кордону України, після чого був викритий працівниками правоохоронного органу.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами та усуненням перешкод, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

18 жовтня 2022 року о 10 год. 20 хв. ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

19 жовтня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Обставинами, які дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, є встановлення фактичних даних, отриманих у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом порядку, які зафіксовані в протоколах слідчих (розшукових) дій, речовими доказами, на підставі яких доводиться його вина, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.09.2022 ОСОБА_9 , який повідомив про обставини вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 , в яких останній повідомляє про обставини вчинення злочину ОСОБА_6 щодо незаконного переправлення особи за кордон; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , в яких останній повідомляє про обставини вчинення злочину ОСОБА_6 щодо незаконного переправлення особи за кордон; протоколом затримання ОСОБА_6 від 18.10.2022; протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 18.10.2022, в ході якого ОСОБА_9 було вручено заздалегідь ідентифіковані грошові кошти; протоколом освідування ОСОБА_6 від 18.10.2022, в ході якого було зроблено та вилучено змиви з правої та лівої руки останнього; протоколом огляду місця події від 18.10.2022, який було проведено на стоянці, що знаходиться з тильної сторони Ковельської районної військової адміністрації, за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Незалежності, 73, під час якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 700 доларів США, які ОСОБА_9 надав ОСОБА_6 ; іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема, результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Вищевказані докази в сукупності між собою доводять факт вчинення ОСОБА_6 сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами та усуненням перешкод, вчиненому з корисливих мотивів.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого умисно, наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев?яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_6 згідно матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій планував виїхати за межі території України, однак, був затриманий працівниками поліції за вчинення кримінального правопорушення.

Вищевказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України, а також переховуватись на території України.

2. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування, матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , понятих, працівників Ковельської районної військової адміністрації, а також, ще на невстановлених на даній стадії досудового розслідування свідків.

Зокрема, ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань.

Аналогічним чином ОСОБА_6 зможе впливати на ще невстановлених та недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих. Тобто, останній у разі обрання відносно нього іншого, не пов`язаного з позбавленням волі запобіжного заходу, зможе незаконно впливати на свідків з метою зміни даних ними показів.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Окрім цього, у кримінальному провадженні не встановлено ще усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Також, існує ризик того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може створювати штучні перешкоди для оперативного досудового розслідування, зокрема, створювати підстави для неявки до слідчого з поважних причин (за станом здоров`я тощо).

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 в ході розмови з свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_9 повідомив, що він може допомогти ОСОБА_8 виїхати за кордон другим водієм, тобто, іншим способом, а тому є достатні підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжувати злочинну діяльність, пов`язану з незаконним переправленням осіб через кордон. У зв`язку з цим, є обгрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, запобіжні заходи, не пов`язані з обмеженням права пересування підозрюваного, ізоляцією від суспільства та безперервного безпосереднього з боку службових осіб контролю за його поведінкою, не здатні в повній мірі запобігти настанню вищевказаних ризиків. Зокрема, домашній арешт не дає 100% гарантій запобіганню того, що підозрюваний може покинути приміщення за місцем постійного проживання з метою переховування від органу досудового розслідування або суду, та/або здійснення незаконного впливу на свідка. Крім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою єдиний, який здатний запобігти спробам підозрюваного ухилятися від участі в слідчих діях, де його участь є обов`язковою. Також, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_6 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки, він підозрюється у вчинені злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких умисних злочинів, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня.

Вищевикладене свідчить про наявність в поведінці підозрюваного ОСОБА_6 обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги вказане та обставини, визначені ст. 178 КПК України, які враховуються при обранні запобіжного заходу, відносно ОСОБА_6 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки, лише вказаний запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вивченням даних про особу підозрюваного, не встановлено будь-яких фактичних даних, які б були достатніми для можливості застосування щодо нього менш суворого запобіжного заходу, та, як наслідок, забезпечили його належну процесуальну поведінку. Також, характеризуючи особу підозрюваного, слід зазначити, що ОСОБА_6 вчинив злочин в умовах воєнного стану в Україні, що, також, необхідно враховувати при обранні підозрюваному запобіжного заходу.

В той же час у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною особою обов`язків, передбачених КПК України.

В частині 5 статті 182 КПК України зазначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі вищенаведеного, необхідно визначити для підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, в сумі 200 640 гривень.

Також, у випадку внесення підозрюваним ОСОБА_6 застави зобов`язати останнього виконувати обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою;не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон;не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини вчинення ним злочину, до останнього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Крім цього, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев?яти років з конфіскацією майна, а також, наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

При застосуванні більш м`яких запобіжних заходів буде неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам, які передбачені статтею 177 КПК України з наведених вище підстав. Слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просила відмовити в задоволенні клопотання про тримання під вартою, та обрати запобіжний захід відносно її підзахисного у вигляді домашнього арешту.

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, надані стороною захисту докази, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Головного Управління Національної поліції у Волинській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000205 від 22.09.2022 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

18.10.2022 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає підстав. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, постійне місце проживання. Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, враховуючи докази надані стороною обвинувачення, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час строком на два місяці, тобто з 20 жовтня 2022 року 20 грудня 2022 року включно, заборонивши останньому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою; не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст 176-179, 181, 184,193,194 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, заборонивши останньому залишати житло в період часу з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_4 , строком на два місяці, тобто з 20.10.2022 року до 20.12.2022 року включно, окрім часу оголошення на території міста Луцька повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України, а саме:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою;

2)не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

4)здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

У відповідності до вимог, передбачених п. 2 ч. 3 ст 202 КПК України, негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти та зобов`язати останнього невідкладно прибути до місця свого проживання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання - АДРЕСА_4 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить два місяці по 20.12.2022 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 24 жовтня 2022 року о 09-10 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1