ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2080/22 Справа № 216/1257/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000054, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, інваліда II групи, не одруженого, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 25.11.2019 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн;
- 24.11.2020 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік. 27.01.2022 Дніпропетровським апеляційним судом було здійснено перегляд даного вироку, в результаті якого суд дійшов висновку про скасування вироку у частині призначення покарання. Призначено покарання у вигляді 1 місяця арешту, на підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання невідбутого покарання за вироком від 25.11.2019 призначено остаточне покарання у вигляді арешту строком 1 місяць та штраф у розмірі 850 гривень;
- 02.09.2021 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2019 та призначено остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та штраф у розмірі 850 гривень, -
обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та піддано покаранню: за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року, із застосуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, виходячи з такого, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень) виконувати самостійно.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
За цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він, на початку лютого 2022 року в денний час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи біля розібраного мосту по АДРЕСА_2 , знайшов на землі загублений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей час у останнього виник злочинний умисел, направлений на підроблення даного паспорту з метою наступного його використання для видання себе за іншу особу. ОСОБА_6 підняв паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не маючи на те законних підстав став зберігати при собі з метою подальшого підроблення та використання.
В наступному, в денний час доби, на початку лютого 2022 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи заздалегідь виниклий злочинний умисел, направлений на підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, видалив первинну фотокартки справжнього власника паспорту та вклеїв на її місце нову власну фотокартку до першої сторінки паспорту серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим підробив останній, маючи на меті в наступному використовувати його, видаючи себе за іншу особу.
В паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на першій сторінці мала місце заміна фотокартки власника паспорта шляхом наклеювання нової фотокартки на місце видаленої первинної фотокартки власника.
Крім цього, 10.02.2022, приблизно о 13.50 год., ОСОБА_6 , знаходячись у сквері Визволителів на площі Визволення, що в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де розпивав алкогольні напої. В цей час до останнього підійшли співробітники полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП та в порядку ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» звернулися до останнього з вимогою пред`явити документ, що посвідчує особу. ОСОБА_6 , маючи за мету уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 178 КУпАП, видаючи себе за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи при собі у розпорядженні завідомо підроблений ним документ, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до першої сторінки якого ним попередньо була вклеєна його власна фотокартка замість первинної, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на використання підробленого документа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, на підтвердження своєї особи пред`явив інспекторам патрульної поліції поліцейським ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, завідомо підроблений документ, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого ним було попередньо вклеєна власна фотокартка замість первинної, тим самим використавши останній, видаючи себе за іншу особу.
В паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на першій сторінці мала місце заміна фотокартки власника паспорта шляхом наклеювання нової фотокартки на місце видаленої первинної фотокартки власника.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 358 КК України за ознаками: підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем та за ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками: використання завідомо підробленого документа.
В апеляції:
- прокурор, не оскаржуючи обставин кримінального правопорушення та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді 3 місяців арешту, за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 6 місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 6 місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироками Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2021 року та Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2020 року, який скасовано вироком Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2022 року в частині призначеного покарання та ухвалено новий вирок, з урахуванням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 72 КК України, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, остаточно до відбування призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, який виконувати самостійно.
В іншій частині прокурор просив вирок залишити без змін.
В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КПК України, дослідивши анкетні відомості ОСОБА_6 та встановивши наявність у нього інвалідності ІІ групи, призначив йому покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді 1 року обмеження волі та за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, що є неприпустимим.
Окрім цього вказує, що суд, призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків, не врахував вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2020 року, який скасовано вироком Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2022 року в частині призначеного покарання.
Заслухавши учасників кримінального провадження, обвинуваченого та його захисника, які проти апеляції прокурора не заперечували, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи, які викладені в апеляції, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його дій, прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці та не може бути застосовано до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів 1 та 2 групи.
Суд першої інстанції встановив наявність у обвинуваченого ІІ групи інвалідності, проте, оскарженим вироком призначив покарання у вигляді обмеження волі, що суперечить вищезазначеній статті Загальної частини КК України та є підставою для скасування вироку в частині призначення покарання та постановлення свого вироку.
Окрім цього, згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 раніше судимий в тому числі за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2020 року, який скасовано вироком Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2022 року в частині призначеного покарання та ухвалено новий вирок, з урахуванням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 72 КК України, яким призначено покарання у вигляді арешту строком на 1 місяць та штрафу в розмірі 850 гривень, який слід виконувати самостійно.
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 на підставі ст. 71 КК України, помилково не врахував вказаний вище вирок, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування такого судового рішення в цій частині вироку.
Вирішуючи питання призначення покарання ОСОБА_6 , апеляційний суд відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, неодружений, малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, офіційно працевлаштований, є інвалідом ІІ групи, має незняту та непогашену судимість, за місцем проживання характеризується добре, у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває, звертався двічі до лікаря-нарколога за медичною допомогою з вересня 2005 року по лютий 2008 року з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками та з квітня 2016 року по липень 2019 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.
Колегія суддів також враховує щире каяття, як обставину що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Таким чином, враховуючи наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання, з огляду на положення ст. 61 КК України, в межах санкцій ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді арешту строком на 3 місяці та на 6 місяців, відповідно. Саме такий вид покарання буде необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення, сприятиме перевихованню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування закону, який підлягає застосуванню.
За вимогами ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок в частині призначення покарання ОСОБА_6 скасувати та постановити в цій частині свій вирок.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000054, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання:
- за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді 3 місяців арешту,
за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 6 місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 6 місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироками Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2021 року та Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2020 року, який скасовано вироком Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2022 року в частині призначеного покарання та ухвалено новий вирок, з урахуванням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 72 КК України, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, остаточно до відбування призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, який виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набуває чинності з дня проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4