КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2042/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2022 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 квітня 2022 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.04.2022 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27.06.2022 року включно щодо:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, співробітника охорони 2 відділення 1 відділу 9 Служби Департаменту охорони об`єктів Управління державної охорони України, у званні «штаб-сержант», перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні сина 2021 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.04.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Зокрема, на думку захисника, незаконність постановленої ухвали підтверджується відсутністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не обґрунтовано наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та не враховано належним чином обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Санкція статті у якій підозрюється ОСОБА_7 не може бути мотивом для переховування від органів досудового розслідування, враховуючи те, що підозрюваний після звільнення ЗСУ від російських військ с. Нова Басань, одразу намагався дістатись до місця несення служби і, починаючи з 04.04.2022 року по день затримання, виконував свої обов`язки з несення служби. Крім того, органом досудового розслідування не вказано жодного конкретного факту, який підтверджував б вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 .

При постановленні оскаржуваної ухвали, належним чином не враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, родини та утриманців. За місцем роботи ОСОБА_7 характеризується позитивно, має заохочення від керівництва Служби, репутація за місцем проживання є також позитивною, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новобасанівської сільської ради, також не враховано дані про те, що ОСОБА_7 надсилав дані своєму керівнику про розміщення техніки та особового складу російських військ.

Слідчим суддею не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не буде достатнім для запобіганням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Застосований запобіжний захід до ОСОБА_7 обмежує право на захист, оскільки, останній утримується у ДУ «Київський слідчий ізолятор», а доступ захисників до даної установи під час воєнного стану є обмеженим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити в повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
З матеріалів, наданих до апеляційного суду вбачається, що Управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000110 від 27.03.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 111 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення Управління державної охорони України від 08.03.2022 року № 2/14-249дск, яким направлено Висновок службового розслідування за фактом нез`явлення на військову службу співробітника охорони 2 відділення 1 відділу 9 Служби Департаменту охорони об`єктів Управління державної охорони України штаб-сержанта ОСОБА_7 від 07.03.2022 № 2/14-248дск.

Органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, військовослужбовцем та працівником правоохоронного органу, не дотримав складеної ним присяги та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, Розділу «Військова присяга» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548- XIV, зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.
Так, 24.02.2022 року військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
24.02.2022 року Указом Президента України ОСОБА_11 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

У цей же день військовослужбовці Управління державної охорони України були викликані по тривозі на військову службу та зобов`язані були прибути до місця несення служби.

Разом з тим, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем та працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан та відбувається повномасштабна збройна агресія російської федерації проти України, до місця несення служби у визначені дату та час не прибув.

Натомість, ОСОБА_7 24.02.2022 року близько 09:00 год. пересуваючись власним автомобілем марки «Богсі», прибув у м. Чернігів, де забрав свою матір ОСОБА_12 . Разом із останньою він направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
У той же день, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_12 прибув до с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області.

Проживаючи на постійній основі у с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 у лютому 2022 року пересувався селом пішки та неодноразово з`являвся у центрі села.

Надалі, 27.02.2022 року у с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області увійшла велика кількість військовослужбовців російської федерації та військової техніки збройних сил російської федерації (танки, БТР, гаубиці, САУ, вантажні автомобілі та ін.), окупувавши таким чином вказаний населений пункт. Окупаційною владою для мешканців с. Нова Басань були встановлені правила, яких вони мали суворо дотримуватися, зокрема, не виходити за межі власного подвір`я у денний час, не вмикати світло у нічний час, додержуватися комендантської години. Також військовослужбовці російської федерації незаконно обшукували житло місцевих мешканців, вилучали наявні мобільні телефони та забороняли місцевим мешканцям ними користуватися.

Приблизно наприкінці лютого - на початку березня 2022 року, точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, військовослужбовці російської федерації, які перебували на території с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області, схилили ОСОБА_7 до переходу на сторону окупанта.

Таким чином у вказаний період ОСОБА_7 , не виконавши вказівок керівництва Управління державної охорони України прибути до місця несення служби, перебуваючи на тимчасово окупованій території у с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан та відбувається повномасштабна збройна агресія російської федерації проти України, здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, фактично вступивши на службу до військовослужбовців російської федерації та надаючи безпосередню допомогу військовослужбовцям російської федерації на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

При цьому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, перебуваючи на тимчасово окупованій території у с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області, всебічно надавав допомогу військовослужбовцям російської федерації, а саме ходив по території вказаного населеного пункту з пов`язкою червоного кольору на руці, аналогічною тим, що носили військовослужбовці російської федерації, мав при собі предмет з ознаками ручної автоматичної вогнепальної зброї (автомат) та супроводжував окупантів, також вживав заходів щодо забезпечення військовослужбовців російської федерації продуктами харчування та регулярно особисто готував для них їжу. При цьому ОСОБА_7 вільно користувався своїми мобільними телефонами, що було заборонено робити іншим місцевим мешканцям, а також міг вільно пересуватися селом без супроводження військовослужбовців російської федерації.

02.03.2022 року ОСОБА_7 з метою забезпечення належних умов проживання окупантів дозволив невстановленим досудовим розслідуванням військовослужбовцям російської федерації проживати у своєму житлі за адресою: АДРЕСА_1 , яке вони займали по 20-ті числа березня 2022 року.

Протягом березня 2022 року ОСОБА_7 як окремо, так і спільно з військовослужбовцями російської федерації відвідував місцевих мешканців у с. Нова Басань з метою збирання продуктів харчування та інших товарів на користь військовослужбовців російської федерації, чим безпосередню надавав допомогу окупантам.

Так, у березні 2022 року, більш точно дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 прийшов додому до ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 , яка мала у господарстві худобу (корову). ОСОБА_7 на своє прохання забезпечувати його молоком отримав від ОСОБА_13 відмову. Після цього військовослужбовці російської федерації щоденно приходили до ОСОБА_13 та під погрозою застосування автоматичної зброї відбирали в неї молоко.
15.03.2022 року у вечірній час додому до ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , прийшов військовослужбовець російської федерації та наказав їй надати харчові продукти (консервацію), які мають забрати військовослужбовці російської федерації наступного дня. Вказана особа також повідомила ОСОБА_15 , що серед них є місцевий мешканець, який проживає у цьому селі. Наступного дня приблизно о 08:30 год. до ОСОБА_15 за вищевказаною адресою прийшов ОСОБА_7 з ручною автоматичною вогнепальною зброєю та військовослужбовець російської федерації у форменому одязі. ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_15 , що командир наказав забрати продукти харчування. Після передачі ОСОБА_15 пакету із продуктами харчування (консервацією) ОСОБА_7 наказав військовослужбовцю російської федерації, який прийшов разом із ним, узяти вказаний пакет, з яким вони залишили вказане домоволодіння.
Крім цього, у 20-х числах березня 2022 року, ОСОБА_7 разом із невстановленими військовослужбовцями російської федерації почав проживати у будинку ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проживання за вказаною адресою ОСОБА_7 регулярно особисто готував їжу для військовослужбовців російської федерації та всебічно допомагав військовослужбовцям російської федерації протягом всього періоду перебування окупантів і до моменту залишення ними вказаного населеного пункту (30.03.2022). Також ОСОБА_7 був добре поінформований про те, куди та коли мають відступати військовослужбовці російської федерації, попереджав місцевих мешканців про можливі бої та наступ Збройних Сил України.

За вказаних обставин у період часу з 27.02.2022 року по 30.03.2022 року ОСОБА_7 , будучи громадянином України, являючись військовослужбовцем та працівником правоохоронного органу, перебуваючи на тимчасово окупованій території у с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан та відбувається повномасштабна збройна агресія російської федерації проти України, порушив Військову Присягу та умисно здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, фактично вступивши на службу до військовослужбовців російської федерації, виконуючи накази командирів військовослужбовців російської федерації та надаючи безпосередню допомогу військовослужбовцям російської федерації на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

29.04.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

29.04.2022 року слідчий в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_10 за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.04.2022 року клопотання слідчого задоволено та застосовано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27.06.2022 року включно.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою мають оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства, при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, всупереч доводам захисника, дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри, що підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в матеріалах клопотання.

Крім цього, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що доводи захисника стосовно необґрунтованості підозри ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження, а відтак не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч доводам апелянта, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та виходячи з конкретних обставин кримінального провадження.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 , даних про його особу в сукупності, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у тримання під вартою, який належним чином забезпечить процесуальну поведінку підорзрюваногою.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді з врахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення про не визначення ОСОБА_7 застави в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 квітня 2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27.06.2022 року включно щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4