Справа № 715/628/22
Провадження № 1-кп/715/70/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.03.2022 смт. Глибока
Глибоцький районний Чернівецької області в складі:
судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
В період часу з 20:00 год. 02.03.2022 по 20:00 год. 03.03.2023, відповідно до дислокації сил та засобів Чернівецького прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на несенні служби щодо охорони державного контролю та перевірки митного контролю перебувала інспектор прикордонної служби 2 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » штаб-сержант ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до положень Закону України «Про Державну прикордонну службу країни» військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України під час виконання покладених на них обов`язків керуються тільки законами, діють на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ніхто інший, за винятком уповноважених посадових осіб державних органів у передбачених Конституцією та законами України випадках, не вправі втручатися у законну діяльність військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України.
У своїй діяльності орган охорони державного кордону керується Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, нормативно-правовими актами Міністерств внутрішніх справ України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами, а також актами організаційно-розпорядчого характеру Адміністрації Держприкордонслужби. Покладання на орган охорони державного кордону завдань, не передбачених законодавством, не допускається.
Адміністрацією Держприкордонслужби кожному органу охорони державного кордону визначається ділянка відповідальності або район виконання завдань чи пункт пропуску/пункт контролю через державний кордон України (далі - ділянка відповідальності) для виконання поставлених завдань. Орган охорони державного кордону або його структурні підрозділи можуть виконувати поставлені завдання на ділянці відповідальності іншого органу охорони державного кордону або поза її межами, у тому числі й на території суміжних держав, у порядку, встановленому законодавством України.
Окрім того, відповідно до вказаного Положення основними завданнями прикордонного загону являється - забезпечення недопущення незаконної зміни проходжень державного кордону України, дотримання режиму державного кордону, прикордонного режиму та режиму в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, контрольних пунктах в`їзду-виїзду; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення; протидія незаконній міграції на державному кордоні та в межах контрольованих прикордонних районів; припинення у взаємодії із з`єднаннями, військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, підрозділами правоохоронних органів збройних та інших провокацій на державному кордоні України, участь у відсічі збройної агресії проти України, припиненні збройного конфлікту на державному кордоні України; участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), організованих груп та злочинних організацій, що порушили порядок перетинання державного кордону України; участь у проведенні спеціальних, прикордонних (спільних) операцій; участь у межах компетенції у здійсненні державної охорони місць постійного і тимчасового перебування Президента України та посадових осіб, визначених у Законі України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб»; координація в межах компетенції діяльності контрольних служб у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, контрольних пунктах в`їзду-виїзду; виявлення та припинення правопорушень, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Держприкордонслужби.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» та у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено проведення загальної мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Після оголошення мобілізації в державі проводяться спеціальні заходи, зокрема, призов військовозобов`язаних до Збройних Сил України на військову службу. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин за розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України. До призову підходять військовозобов`язаних та резервістів українці - громадяни України, придатні до військової служби або перебувають в запасі (резервісти). Кожний військовозобов`язаний має відповідне військове звання. Мобілізації підлягають військовозобов`язані віком від 18 до 60 років, але першочергово призивають тих, хто має досвід у військовій справі.
Так, 02 березня 2022 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на МПП «Порубне», що розташований у с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області з метою перетнути Державний кордон України на виїзд у Румунію. Під час проходження паспортного контролю надав інспектору прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому не було проставлено відмітку про виїзд з Румунії. Відповідно інспектор ОСОБА_6 повідомила останньому та попередила про неможливість виїзду з України у зв`язку із оголошення мобілізації. У відповідь ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою уникнення призову до Збройних Сил України, маючи на меті перетнути державний кордон України під час режиму воєнного стану, незаконно, усвідомлюючи, що інспектор прикордонної служби 2 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » штаб-сержант ОСОБА_6 , яка на той час була одягнена у формений одяг, є працівником ДПС України та здійснює виконання свої службових обов`язків, є відповідальною за дотримання правил перетину Державного кордону України, з метою схилення останньої до вчинення дій всупереч її службовим обов`язкам, не зважаючи на попередження про кримінальну відповідальність за такі дії, надав їй грошові кошти у сумі 500 Євро, а саме п`ять купюр номіналом по 100 Євро кожна, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 02.03.2022 становить 16 585 гривень 35 копійок як неправомірну вигоду за безперешкодний перетин ним Державного кордону України.
Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме у надані службовій особі неправомірної вигоди за невчинення в його інтересах дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
В ході досудового розслідування 16.03.2022 року підозрюваний ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 та начальника Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472, 473, 476 КПК України уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істиності їхніх позицій.
Сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України а саме у надані службовій особі неправомірної вигоди за невчинення в його інтересах дії з використанням наданої їй влади та службового становища та узгоджують вид і розмір покарання з урахуванням того, що обвинувачений щиро розкаявся у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 34 000 гривень.
Підозрюваний ОСОБА_4 дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 000 гривень. Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме: обмеження права оскарження вироку зі ст.ст.394, 424 КПК України, та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст положень ч.4 ст.474 КПК України, а саме те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для відмови у її затвердженні.
Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
При цьому, як передбачено ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як було встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Враховуючи норму ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.369 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, за його вчинення законом передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Судом з`ясовано, що підозрюваний цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між начальником Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст.314,376,468-469,471, 475 КПК України, суд,-
Затвердити угоду про визнання винуватості від 16.03.2022 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 та начальником Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України і призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Чернівецької апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення.
СУДДЯ: