Єдиний унікальний номер № 285/2159/22
Провадження № 1-кп/0285/418/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2022 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському в режимі відеоконференції з Житомирською УВП № 8 кримінальне провадження № 285/2159/22 0000242) за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норільськ Красноярського краю Росії, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України,
встановив:
Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою на 60 діб обвинуваченому, оскільки даний строк закінчується, а розгляд кримінального провадження триває та існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені при обранні запобіжного заходу.
Потерпіла підтримала позицію прокурора.
Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник зауважив, що клопотання є формальним, стороною обвинувачення не долучено жодного доказу про наявність проголошених ризиків.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно вимог ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.07.2022 року продовжений строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 до 24 вересня 2022 року включно.
Зважаючи на те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України перебуває на стадії судового розгляду, суд вважає обґрунтованою підозру у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень.
Суд погоджується з позицією прокурора, що розгляд справи тільки розпочався, не допитані всі свідки, вони проживають в одному місті разом з обвинуваченим, тому існує ризик впливу на них обвинуваченим, що є ризиком згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень одне з яких відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 7 років.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Враховуючи тяжкість покарання, суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень, суд приходить до переконання про наявність ризику, що обвинувачений може переховуватися від суду, тобто ризику згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором в судовому засіданні не доведено, оскільки згідно обвинувального акту ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має постійне місце проживання, тому відсутні підстави сверджувати про наявність ризику вчинення іншого кримінально правопорушення чи продовження злочинної діяльності.
Стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого не змінилися з часу обрання запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.
Також стороною захисту суду не надано доказів наявності у обвинуваченого хвороб, які унеможливлюють тримання його під вартою.
Аналізуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Також, задовольняючи клопотання про продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства згідно ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 27, 107, 177-178, 369, 371, 372 КПК України, суд

постановив:
Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Норільськ Красноярського краю Росії, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України,запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 14 листопада 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1