Справа №639/1154/22
Провадження №1-кс/639/381/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи, видача якої запитується ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу захисника ОСОБА_4 , яка подана в інтересах ув`язненого ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами іноземної держави для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, про перевірку наявності підстав для звільнення особи з-під варти, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2022 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга захисника адвоката ОСОБА_4 , яка подана в інтересах ув`язненого ОСОБА_5 , в порядку ч.12 ст. 584 КПК України про перевірку наявності підстав для звільнення особи з-під варти.

В обґрунтування скарги зазначається, що фактична передача ОСОБА_5 до іноземної держави є істотною загрозою порушення відносно нього заборони катування та останній може бути підданий несправедливому суду.
На думку сторони захисту, фактична передача ОСОБА_5 до іноземної держави є істотною загрозою порушення відносно нього заборони соціальних та політичних переслідувань та безпідставних звинувачень у екстремізмі.

Також слід врахувати, що перебування ОСОБА_5 у слідчому ізоляторі в умовах війни, обстрілів міста Харків, можливої окупації м. Харків та відутності можливості екстреної евакуації затриманих, - подальше тримання у Харківському слідчому ізоляторі ОСОБА_5 є негуманним та таким що не відповідає цілям та засадам тримання особи під вартою для можливої подальшої екстрадиції до іноземної держави.

Таким чином, захисник ОСОБА_4 вважає наявними підстави для звільнення ОСОБА_5 з-під варти.

Під час судового засідання захисник ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги в повному обсязі, просив суд звільнити ув`язненого з-під варти, у зв`язку з відсутністю підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Особа, видача якої запитується ОСОБА_5 підтримав скаргу захисника та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення скарги захисника не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та оцінивши наявні докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що до Харківської обласної прокуратури зі Слобідської окружної прокуратури м. Харкова надійшло повідомлення про затримання 27.06.2021 року працівниками прикордонного загону ДПС України в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України громадянина іноземної держави ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами іноземної держави для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів.

У зв`язку з ухиленням ОСОБА_5 від правоохоронних органів 19.11.2018 його оголошено у розшук, а 10.04.2019 ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.06.2021 до ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.08.2021 до ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком на 12 місяців до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам іноземної держави.

На цей час ОСОБА_5 ) перебуває під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури іноземної держави про видачу ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за вищевказані злочини.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_5 -Р. Офісом Генерального прокурора відповідно до ст. 587 КПК України доручено Харківській обласній прокуратурі.

Інкриміновані ОСОБА_5 ) правопорушення за законодавством України є екстрадиційними та відповідають п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України.

Санкції за вчинення вказаних кримінальних правопорушень (злочинів) передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 1 року.

Строки давності притягнення ОСОБА_5 ) до відповідальності за вчинені ним злочини відповідно до законодавства запитуючої сторони не закінчилися.

Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно ОСОБА_5 ) у зв`язку з правопорушеннями, за які вимагається його видача та не ухвалювали рішення не порушувати чи припиняти переслідування у зв`язку з цими правопорушеннями.

Відповідно до інформації УІАЗ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 ) на території України до кримінальної відповідальності не притягується.

17.12.2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова у справі №635/7708/21 було задоволено скаргу адвоката ОСОБА_8 щодо видачі (екстрадиції) ОСОБА_5 , та скасовано Постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 28.10.2021 про видачу (екстрадицію) в іноземну державу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 для притягнення до кримінальної відповідальності.

07.02.2022 року ухвалою Харківського Апеляційного суду у справі №635/7708/21 апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.12.2021 за справою №635/7708/21 було залишено без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.12.2021- без змін.

Слідчий суддя зазначає, що згідно п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційним арештом є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Згідно з ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Відповідно до ч. 12 ст. 584 КПК України, за скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав подальшого тримання під вартою ОСОБА_5 , необхідно відзначити таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

1)Щодо відомостей про ухилення ОСОБА_5 від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень, то необхідно зазначити таке.

Згідно змісту постанови про притягнення ОСОБА_5 в якості обвинуваченого, інкриміновані йому запитуючою стороною злочини були скоєнні у період листопада 2018 року.

Даних про застосування стосовно ОСОБА_5 запитуючою стороною запобіжних заходів, в тому числі у вигляді тримання під вартою або його заміни, під час його знаходження на території іноземної держави матеріали екстрадиційної перевірки, надані до суду, не містять.

Відсутні і відомості про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжних заходів та/або його ухилення від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності на території України.

Зміст вказаний процесуальних рішень не містить даних про те, що ОСОБА_5 був обізнаний про його кримінальне переслідування, підставою оголошення його у розшук була відсутність даних про його місцезнаходження.

Під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (незявлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство.

При зясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобовязана зявлятись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обовязок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обовязку. Разом з тим на особу, яка вчинила злочин, законодавством не покладається обовязок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обовязку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть і з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.

Саме тому розшук підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року у справі №5-1кс15 та підтриманий в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 р. по справі №659/2364/16, від 30.05.2019р. по справі 639/793/17, від 03.07.2019р. по справі №551/403/16, від 24.07.2019р. по справі №725/2356/16, від 19.09.2019р. по справі №350/1218/16 та ухвалі від 08.11.2019р. по справі №372/2007/19.

Як зазначалось вище, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_5 був обізнаний про його кримінальне переслідування правоохоронними органами іноземної держави, а тому відсутні підстави для висновків, що вчиняв будь-які дії, спрямовані на ухилення від правосуддя у запитуючій стороні.

2) Стосовно тяжкості покарання, то дійсно компетентними органами іноземної держави запитується видача ОСОБА_5 у зв`язку з підозрою у вчиненні злочинів, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України.

Водночас ЄСПЛ наголошує, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від «20» січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від «14» жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від «20» травня 2010 року по справі «Москаленко проти України». В пункті 36 останнього зазначено, що «…органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався…Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою…».

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

3) вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , щодо якого відсутня інформація про наявність тяжких захворювань чи інвалідності;

4) дані про наявність у ОСОБА_5 на території України постійного місця проживання.

Також судом береться до уваги той факт, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан.

Аналіз наявних у справі матеріалів дає слідчому судді підстави вважати, що на даний час відсутні безумовні підстави вважати, що інший, окрім тримання під вартою (екстрадиційного арешту) запобіжний захід не може бути гарантією належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 .

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість скарги та про можливість застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), застосувавши до останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, оскільки саме такий запобіжний захід до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам іноземної держави є достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_5 переховуватись, з метою уникнення передачі його компетентним органам іноземної держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 309, 369, 372, 584 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_4 , яка подана в інтересах ув`язненого ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами іноземної держави для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, про перевірку наявності підстав для звільнення особи з-під варти задовольнити.

Змінити щодо особи, видача якої запитується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на особисте зобов`язання на строк 2 (два) місяці, тобто до 25 червня 2022 року (включно), для забезпечення його видачі на запит іноземної держави, звільнивши ОСОБА_5 з-під варти негайно.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-з`являтись за кожною вимогою до органу, який проводить екстрадиційну перевірку чи суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини повідомити про це посадову особу чи орган що здійснив виклик;

-повідомляти вищезазначені органи про зміну місця проживання та місця роботи;

Строк дії ухвали до 25 червня 2022 року (включно).

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Роз`яснити ОСОБА_5 що у разі порушення умов обраного запобіжного заходу слідчий суддя за клопотанням прокурора має право постановити ухвалу про застосування екстрадиційного арешту для видачі особи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1