Справа № 754/6414/21
У Х В А Л А
Іменем України

15 листопада 2021 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000582 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 .

На виконання вимог ч.3ст.331 КПК України судом на обговорення учасників судового провадження було поставлено питання щодо доцільності строку продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор просив продовжити відносно обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків, які зумовили застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Захисник просить змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на непов`язаний з ізоляцією від суспільства з тих підстав, що вина ОСОБА_5 у висунутому обвинувачені не підтверджується матеріалами кримінального провадження, має визначене місце проживання та за час перебування під вартою істотно погіршився стан його здоров`я.

Обвинувачений підтримав свого захисника.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження по суті ініційованого питання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ч.1ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Натомість, вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 має визначене місце реєстрації та проживання, до затримання займався суспільно-корисною працею.

Окрім того, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 суд бере до уваги покази в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , щодо обставин її пограбування, а також неможливість прокурора забезпечити в судове засідання свідка ОСОБА_7 , невиконання ухвал суду про примусовий привід останнього та систематичні відкладання судового розгляду у зв`язку з його неявкою.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_5 без прийняття судом рішення по суті висунутого йому обвинувачення перебувають під вартою з березня 2021 року, суд приходить до висновку, що подальше утримання обвинуваченого під вартою не викликано необхідністю і міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку. Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступені тяжкості інкримінованого йому злочину та вищенаведених судом даних про особу обвинуваченого.

Суд також вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177,178,331,369 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20.00год. по 07.0 год. кожного дня.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати обвинуваченого за наявності здати на зберігання суду паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, прибувати за кожною вимогою до суду, повідомляти суд про зміну місця проживання, утриматись від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити із під варти в залі суду негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: