У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,слідчого СВ відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 ,підозрюваної ОСОБА_5 ,захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки м. Новомосковськ Дніпропетровської області,громадянки України,з неповною середньою освітою,незаміжньої,непрацюючої,зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ,фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

якій оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.190 КК України по матеріалам досудового розслідування кримінального провадження за № 0001017 від 07.07.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань,-

Встановила:

Слідчий відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 ,звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ,якій оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.190 КК України.

За змістом клопотання ОСОБА_5 підозрюється в тому,що 07.07.2022 р.приблизно о 14.30 год.,за попередньою змовою з іншою особою,діючи повторно,умисно,з корисливих мотивів,шляхом обману,знаходячись у приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_3 ,скориставшись похилим віком потерпілої ОСОБА_8 ,під приводом надання соціальної допомоги та обміну грошових купюр нібито старого зразка на нові,дізнались від потерпілої ОСОБА_8 про наявність грошових заощаджень у розмірі 100 000 гр.та 7 000 доларів США,які остання принесла з місця зберігання та передала ОСОБА_5 та іншій особі у приміщенні кухні згадуваної вище квартири. Скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілої на кухні, ОСОБА_5 та інша особа підмінили паперові конверти,залишивши на кухонному столі паперовий конверт з імітаційними купюрами номіналом 200 гр.з написом «Сувенір» та паперовими відрізками ,який вони заздалегідь підготували та принесли з собою,а паперовий конверт з грошовими коштами потерпілої привласнили та зникли з ними з місця вчинення злочину,заподіявши потерпілій матеріальний збиток на вказану вище суму.

Органом досудового розслідування дії підозрюваної кваліфіковані як кримінальне правопорушення,передбачене ч.2 ст.190 КК України,а саме:заволодіння чужим майном шляхом обману(шахрайство),вчинене повторно,групою осіб.

Слідчий просить обрати відносно підозрюваної запобіжний заходу у виді тримання під вартою з посиланням на те,що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні корисливого злочину, не працює,не має офіційного джерела доходів, тому є ризик, що у відсутність запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою вона може продовжити протиправну діяльність, а також залишити місце свого проживання та ухилитися від органу досудового розслідування і суду,незаконно впливати на потерпілу.

Прокурор вважає, що клопотання підлягає задоволенню з тих самих підстав, на які посилається слідчий,а тримання під вартою підозрюваної є процесуально обґрунтованим,оскільки джерело доходів підозрюваної не встановлено,вона мешкає за межами м.Запоріжжя,є підозрюваною в інших кримінальних провадженнях,де оголошувалась у розшук,з чого сторона обвинувачення робить висновок про існування ризиків втечі ,продовження злочинної діяльності,незаконного впливу на потерпілу та свідків,перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрювана пояснила,що підозра відносно неї за ч.2 ст.190 КК України є необґрунтованою,вона зобов`язується з`являтись за першим викликом до органу досудового розслідування та суду,наразі мешкає у м.Новомосковськ як тимчасово переселена особа.

Захисник ОСОБА_6 ,заперечуючи проти задоволення клопотання,наголосив на тому,що підозра відносно його підзахисної не ґрунтується на достатніх достовірних доказах,мотивування клопотання про існування ризиків переховування та продовження злочинної діяльності,незаконного впливу на потерпілу та свідків ґрунтується лише на припущеннях,які нічим не підтверджені,вважає,що з урахуванням позитивних відомостей про його підзахисну,достатнім для забезпечення її належної процесуальної поведінки є запобіжний захід,не пов`язаний з ізоляцією від суспільства,оскільки ОСОБА_5 не порушує умов іншого запобіжного заходу,застосованого до неї в тих кримінальних провадженнях,де вона наразі має статус підозрюваної та обвинуваченої особи.

Захисник ОСОБА_7 підтримав заперечення проти клопотання та зазначив,що жодних ризиків,заявлених слідством,не існує,підозрювана з`являється за викликом до слідчого,приймає участь у слідчих діях,мешкає з сім`єю.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження з приводу клопотання та перевіривши його обгрунтованість, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст.29 Конституції України,ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку,встановлених законом.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р.(із змінами)»Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування»,тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати,що інші запобіжні заходи ,передбачені законом,не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків,передбачених КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З наданих разом з клопотанням матеріалів встановлено наступне.

07.07.2022 р.до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001017 внесено відомості про почате досудове розслідування за заявою ОСОБА_8 про вчинення відносно неї невідомими особами шахрайських дій із заподіянням майнової шкоди у розмірі 100 000 гривень та 7 000 доларів США.

20.09.2022 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину,передбаченого ч.2 ст.190 КК України за викладених у клопотанні обставин,підозрювана відмовилась давати показання згідно ст.63 Конституції України.

Обгрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 слідчий та прокурор мотивують з посиланням на протоколи слідчих та процесуальних дій,а захист її оспорює,зазначаючи про недостатність цих доказів для пред`явлення підозри.

При розгляді клопотання щодо запобіжного заходу,слідчий суддя не вдається до оцінки зібраних на даному етапі досудового розслідування доказів на предмет їх достатності для доведення винуватості підозрюваної за стандартом доказування «поза розумним сумнівом»,водночас, обгрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 узгоджується з узагальнюючим визначенням цього поняття,сформульованим у правових позиціях Європейського Суду,зокрема,у рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011р.,за змістом якого термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або обставин,які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому,що особа могла вчинити це правопорушення.

Такі висновки слідчого судді ґрунтуються на показаннях потерпілої ОСОБА_8 про обставини вчиненого відносно неї злочину та протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками,під час якого потерпіла вказала на осіб,які за згадуваних вище обставин шахрайським шляхом заволоділи належними їй грошовими коштами.

Приймаючи рішення на користь клопотання про застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що слідчий і прокурор довели наявність ризиків вчинення підозрюваною дій, спробам вчинення яких в силу закону призвані перешкоджати запобіжні заходи, а саме: можливість продовження протиправної діяльності, а також можливість переховуватися від органів досудового розслідування,незаконного впливу на потерпілу.

Висновки слідства про наявність таких ризиків зроблені з урахуванням тих обставин,що підозрювана ,хоча раніше і не судима,проте наразі перебуває під кримінальним переслідуванням у інших кримінальних провадженнях,оголошувалась у розшук як така,що переховується від органів досудового розслідування,під час розшуку вчинила протиправні дії,які ставляться їй за провину у цьому кримінальному провадженні.

Підозрювана наразі мешкає у тимчасовому житлі, надане їй як переселеній особі,яке може залишити у будь-який час,в іншому населеному пункті контроль за її належною процесуальною поведінкою з боку органу досудового розслідування значно ускладнений.

Підозрювана не співпрацює зі слідством,що є її правом,проте це вказує на можливість впливу з її боку на потерпілу,адреса мешкання якої їй достовірно відома,з метою схилити до зміни показань та уникнути покарання.

Ризик можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду також існує з високим ступенем вирогідності, оскільки ОСОБА_5 ,які не є мешканкою м.Запоріжжя,перебуваючи на волі,може у будь-який час змінити місце проживання,яке є для неї тимчасовим,як для переселеної особи,у тому числі, з урахуванням введення у країні воєнного стану та ведення на території Запорізької області бойових дій,що значно ускладнює ефективний контроль за поведінкою з боку уповноважених органів влади,а позитивна характеристика голови квартального комітету не вказує на наявність таких вагомих запобіжників для підозрюваної,які б з урахуванням її сімейного стану,відсутності джерела доходів могли б утримати її від вчинення таких дій.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі ,при цьому зазначено, що така небезпека може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», затримання та тримання особи під вартою, безумовно можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Тяжкість обвинувачення ,хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою,проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик вчеті настільки,що його неможливо відвернути,не взявши особу під варту.У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р.ЄСПЛ зазначив,що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини,а також практику Європейського суду з прав людини,згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас,Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те,що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваної щодо наявності соціальних зв`язків, позитивної характеристики,складу сім`ї,однак ці обставини не спростовують висновки суду про те,що вказані чинники не були дієвим запобіжником,який би утримав ОСОБА_5 від вчинення тих дій,що ставляться їй за провину,а відомості про наявність інших кримінальних переслідувань та перебування підозрюваної у розшуку переконують у тому,що заявлені у клопотанні ризики існують з високим рівнем вирогідності.

Зважаючи на суспільний інтерес,який,з урахуванням презумпції невинуватості,виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя урахуванням викладеного застосовує до підозрюваної запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів, оскільки саме цей запобіжний захід є найбільш дієвим та доцільним заходом забезпечення кримінального провадження щодо вказаної особи.

На час розгляду клопотання суду не надано доказів про неможливість перебування підозрюваної в умовах попереднього ув`язнення за станом здоров`я або з інших причин.

Згідно рішення Європейського суду у справі "Вишневський та інші проти України", при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Сторона захисту,заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, запропонувала суду розглянути можливість застосування інших запобіжних заходів з посиланням та передбачені законом підстави та вагомі аргументи на користь такої позиції,які виправдовували б застосування менш суворого запобіжного заходу,зокрема,домашнього арешту,який обрано 13.09.2022 р.в іншому кримінальному провадженні,однак із збільшенням обсягу підозри на переконання слідчого судді не є достатньо дієвим.

В силу положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави ,достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків,передбачених цим Кодексом,не встановивши виключних підстав,які в силу ч.4 цієї ж статті дають суду право розміру застави не визначати.

Згідно положень ч.5 ст.182 КПК України,заставу щодо ОСОБА_5 слідчий суддя визначає у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,який з 01.07.2022 р.становить 2600 гривень(стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»),що становить 780 000 гривень,оскільки враховуючи розмір заподіяної шкоди потерпілій особі,підвищену соціальну небезпеку підозрюваної ,в цьому виключному випадку розмір застави,передбачений п.2 ч.5 цієї статті не здатен забезпечити виконання особою,що підозрюється ,покладених обов`язків.

На підставі ст. 182,183,184,199 КПК України,слідчий суддя-

Постановила:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 ,підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з 20.09.2022 р.до 18.11.2022 року включно.

Визначити заставу ОСОБА_5 у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 780 000 ( сімсот вісімдесят тисяч) гривень,яка підлягає внесенню на реквізити депозитного рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, призначеного для внесення застави:

Отримувач: ТУ ДСА України в Запорізькій області,

р/р UA0001205

Державна казначейська служба України, м. Київ,

МФО 820172;

ідентифікаційний код за .

В призначенні платежу необхідно вказувати:

вид платежу (застава, вартість частки майна тощо);

П.І.Б. особи, за яку вноситься застава, або сторін по цивільній справі;

номер справи (провадження);

суд, в якому розглядається справа.

Підозрювана ОСОБА_5 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до органу досудового розслідування,прокурора та суду із визначеною ними періодичністю; не відлучатись з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу органу досудового розслідування,прокурора та суду; повідомляти орган досудового розслідування,прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний,обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави ,суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава ,внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню,може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Слідчий суддя ОСОБА_1