Справа № 136/845/20
УХВАЛА

21 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду, згідно ухвали від 31.05.2022, надійшло кримінальне провадження по обвинувальному акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000106 від 03.05.2019 відносно ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в зв`язку з закінченням строку тримання під вартою ОСОБА_5 03.10.2022, а також необхідністю розпочати розгляд кримінального провадження по суті, про продовження строку тримання обвинуваченого, яке мотивоване наступним.

Ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду від 04.04.2020 по даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.
Обираючи та продовжуючи вказаний запобіжний захід слідчі судді погодились із доводами органу досудового розслідування про наявність ризиків, визначених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, останній раз 25.03.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. ст. 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Крім того установлено, що ОСОБА_5 раніше оголошувався в розшук (СВ Херсонське ВП ГУ НП у Херсонській області) у зв`язку із ухиленням від органу досудового розслідування.
Крім того, ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим може не усвідомлювати ймовірності повторного визнання його винуватості висунутим обвинуваченням у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.
Враховуючи те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 на даний час не зменшились, санкцію статті, за якою ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення, виникла необхідність в продовженні раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 діб, оскільки закінчити судовий розгляд в межах ухвали Вінницького апеляційного суду від 15.04.2022 неможливо.
Потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву, в якій просила судове засідання проводити в її відсутність, при вирішенні клопотання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого покладалася на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, зазначивши, що на даний час в Україні введено воєнний стан; він являється уродженцем м. Херсон та має намір вступити до лав ЗСУ для захисту своєї батьківщини, територія якої на даний час є окупованою російськими військами.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні при вирішенні клопотання прокурора зазначив, що воно є формальним, необгрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.
Прокурор ОСОБА_3 щодо наміру обвинуваченого вступити до лав ЗСУ зазначив, що оскільки останній утримується під вартою, то відповідно до ст. 616 ч.1 КПК України, для скасування запобіжного заходу необхідно мати, у тому числі, висновок про придатність особи до несення військової служби в умовах воєнного стану, якого обвинуваченим суду не надано.

Заслухавши заявлене клопотання, думку учасників процесу, оглянувши матеріали обвинувального акта та додатки до нього, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора виходячи з наступного.
Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду від 04.04.2020 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01.06.2020, який неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15.04.2022, строком до 14.06.2022.
В подальшому ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області строк тримання під вартою ОСОБА_5 було продовжено до 03.10.2022.
Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, в рамках даного кримінального провадження оголошувався в розшук у зв`язку із ухиленням від органу досудового розслідування, обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину та перебуваючи на волі може, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілу та свідків, переховуватися від суду.
Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може допустити невиконання процесуальних обов`язків, покладених на нього в зв`язку зі статусом обвинуваченого.
Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України - не встановлено.

При цьому судом, враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_5 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Виходячи з того, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження лише має бути розпочато, суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити термін тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 60 діб.
Також, враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст. ст. 177,183,199, а також вищевказані обставини та час надходження обвинувального акта до суду, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.
Щодо твердження обвинуваченого про намір вступити до лав ЗСУ, суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що особа підпадає під проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та висновок про придатність особи до несення військової служби в умовах воєнного стану; виклад обставин, які вказують на те, що відсутні ризики, передбачені частиною першою статті 177 цього Кодексу, а також ризик ухилення особи, стосовно якої пропонується скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, від проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 336, 376, 616 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задоволити.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто, до 20 листопада 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена доВінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 5-ти діб з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 22.09.2022 о 13 год. 50 хв.

Суддя ОСОБА_1