ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3087/22
провадження № 1-кс/753/529/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката Лівочка в інтересах ТОВ «БК БУД», про скасування арешту на майно накладеного ухвалою слідчого судді від 28.01.2022 у кримінальному провадженні №0000209 від 03.09.2021 за ч. 4 ст. 364 1 КК України -

ВСТАНОВИВ:
Заявники звернувся до слідчого судді, з клопотаннями про скасування арешту та заборон, які були вжиті ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 03.02.2022 у кримінальному провадженні №0000209 від 03.09.2021 за ч. 4 ст. 364 1 КК України. В обґрунтування клопотань заявник посилається на те, що представник товариства, на майно якого було накладено арешт, не був присутній при розгляді клопотання про накладення арешту, що позбавило можливості останнього надати пояснення слідчому судді, що клопотання слідчого є невмотивованим, внаслідок чого вжиті слідчим суддею заходи забезпечення кримінального провадження є необґрунтованими.

Так, слідчими Дарницького УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000209 від 03.09.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.

Вище вказаною ухвалою слідчого судді накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - будівлі житлово-комерційного призначення (поверх ІХ), загальною площею 805,7 кв. м, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Центральна, буд. 21-Б, реєстраційний номер 000, власником якого є ТОВ «БК БУД» код (), з забороною вчиняти будь-які дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на цей об`єкт.

У клопотанні про арешт майна було зазначено, що підставою для накладення арешту стало те, що сторони обвинувачення, викладеній у клопотанні про арешт майна, службові особи ТОВ «БК БУД» код (), ТОВ «СТАТУС БУД-2» код (), ТОВ «СТАТУС БУД-ПЛЮС» код () спільно із службовими особами) та посадовими особами Київської міської державної адміністрації (КМДА), зловживаючи своїм службовим становищем, розпочали незаконне будівництво будівлі житлово-комерційного призначення, загальною площею 805,7 м2, за адресою: м. Київ, вул. Центральна, буд. 21-Б. Зазначені дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 364-1 КК України.

Метою застосування вказаного заходу забезпечення судом наведено необхідність у збереженні речових доказів, оскільки у разі незастосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна, подальше використання вказаного об`єкта нерухомого майна та продовження будівництва, зумовлюватиме безповоротність повернення у першочерговий стан, а також знищить докази вчинення кримінальних правопорушень, зокрема нерухомого майна або його залишків, яке у разі подальшої забудови буде повністю знищено, що унеможливлюватиме в подальшому встановленню шкоди завданих збитків шляхом проведення відповідних експертних досліджень. Крім того, на думку слідчого судді, арешт надасть змогу зупинити вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, накладена слідчим суддею заборона вчиняти будь-які дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на арештований об`єкт нерухомості не відповідає меті арешту, зазначеній в ухвалі суду. Жодним чином заборона вчиняти реєстраційні дії не може перешкодити подальшому використанню цього об`єкта нерухомого майна та продовженню будівництва, що може призвести до перетворення об`єкта, тобто, фактично, втрати речового доказу.

Обрана слідчим суддею заборона вчиняти реєстраційні дії з зазначеним об`єктом нерухомості спрямована на перешкоджання зміні власника нерухомості, що може відповідати цілям арешту майна, передбаченим у п. 2 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Водночас зазначені цілі прокурором не обґрунтовані та у відповідній ухвалі не згадуються. Підстави для застосування заходів, перелічених у п. 2 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, відсутні.

Наведене свідчить, що арешт майна застосовано за відсутності мети такого заходу, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України.

Крім того, у клопотанні про арешт майна прокурор стверджував про незаконне будівництво будівлі житлово-комерційного призначення (поверх Х), загальною площею 805,7 м2, за адресою: м. Київ, вул. Центральна, буд. 21-Б. Водночас, як у клопотанні прокурора, так і в ухвалі слідчого судді про арешт майна відсутні будь-які дані про незаконність або невідповідність нормам будівництва саме зазначеного об`єкту, який розташований у м. Києві по вул. Центральній, буд. 21-Б, на який накладено арешт.

Зокрема в обґрунтування незаконності будівництва наводяться: містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 , 21, АДРЕСА_2 , вул. Малоземельній, 75, 75-А, 75-Б, 75-В, 75-Г, 75-Д у Дарницькому районі міста Києва; інформація Басейного управління водних ресурсів середнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України про водний об`єкт в районі вул. Зарічна та Малоземельна в Дарницькому районі міста Києва; показання свідка про невідповідність у 2017 році інформації Реєстру дозвільних даних про здійснення технічного нагляду за проведенням будівельних робіт на об`єктах будівництва зблокованих житлових будинків за адресою: вул. Малоземельна 75, 75-а , 75-б , 75-в , АДРЕСА_3 . Проте, про будь-які порушення вимог нормативних актів, допущені при будівництві об`єкту за адресою: м.Київ, вул. Центральна 21-Б в ухвалі суду про арешт майна не йдеться взагалі, тобто підстави арешту такого майна, передбачені ст. 170 КПК України відсутні.

Інформація ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, оформлення землі та нерухомості» про те, що ними ніколи не проводилась технічна інвентаризація об`єкта за адресою: АДРЕСА_4 прямо суперечить наявному технічному паспорту, виготовленому цим товариством , а отже повинна була бути критично оцінена судом, як така, що не відповідає дійсності.

Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що підставою для державної реєстрації права власності об`єктів нерухомого майна, а саме: будівля житлово-комерційного призначення (поверх ІХ), будівля житлово-комерційного призначення (поверх VIIІ), будівля житлово-комерційного призначення (поверх VII) на ТОВ «БК «БУД» () стали Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: КВ19, виданий 27.09.2019, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: КВ92, виданий 02.10.2019, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: КВ45, виданий 09.10.2019, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; Довідка про показники об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 120919/4, виданий 15.07.2021, видавник: ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості»; Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: КВ91, виданий 07.10.2019, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕСС.
Документи, зазначені підставами для реєстрації права власності не скасовані, у будь-який спосіб незаконними не визнані.

Сама державна реєстрація права власності ТОВ «БК «БУД» також незаконною не визнана.

Наведене свідчить, що будь-яких підстав стверджувати про незаконність набуття у власність зазначеного об`єкта нерухомості у прокурора немає.

Зазначений об`єкт збудовано та набуто у власність у повній відповідності до діючого законодавства.

Крім того, звертаючись з клопотанням до суду, прокурор просив накласти арешт на об`єкт нерухомості, який належить ТОВ «БК БУД», зазначивши його . Саме такий код ЄДРПОУ власника арештованого майна зазначено скрізь у мотивувальній та резолютивній ухвалі слідчого судді про накладення арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно до Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 № 499, реєстр ведеться з метою забезпечення єдиного державного обліку та ідентифікації суб`єктів (п.3), інформаційний фонд Реєстру містить такі дані: ідентифікаційні - ідентифікаційний код та найменування суб`єкта (п.4).

Таким чином, суб`єкт господарювання ідентифікується за ідентифікаційним кодом.

Водночас ТОВ «БК «БУД», дійсно будучи законним власником майна, на яке накладено арешт, має зовсім інший код ЄДРПОУ - 39721963.

Отже, слідчим суддею за клопотанням прокурора накладено арешт на майно юридичної особи з , однак виконанням такої ухвали про арешт майна обмежено майнові права зовсім іншої особи - ТОВ «БК «БУД», .

Наведене свідчить про те, що прокурор, ініціюючи накладення арешту на майно, не виконав вимоги п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України та не надав суду документи, які підтверджують право власності на майно особи з , не ідентифікував належим чином цю особу, а слідчим суддею зазначені порушення закону при вирішенні питання про арешт майна залишені поза увагою та накладено арешт на майно ТОВ «БК «БУД».

У даному випадку втручання у права власника ТОВ «БК «БУД», розпоряджатися своїм майном та відчужувати його не обґрунтовано. Будь-яка мета такого втручання відсутня.

Наведене свідчить, що майно ТОВ «БК «БУД», , арештовано необґрунтовано.

Заявник, прокурор надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, клопотання підтримали, не заперечували проти задоволення останнього з підстав наведених у клопотанні. Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається із справи за клопотанням слідчого про накладення арешту, представника товариства до суду під час розгляду зазначеного клопотання за вимогою слідчого не викликався. Таким чином, в силу ч. 1 ст. 174 КПК України, заявник наділений правом на звернення до слідчого судді з клопотаннями про скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Хоча статтею 1 Протоколу № 1 не передбачено чіткого переліку процедурних вимог, зміст статті слід тлумачити таким чином, що особам, які постраждали внаслідок втручання у їх майно, повинна бути надана розумна можливість подати свою справу до відповідальних органів з метою ефективно оскаржувати ці заходи, посилаючись, в залежності від обставин, на неправомірність або свавільну й необгрунтову поведінку (G.I.E.M. S.R.L. and Others v. Italy (по суті) [ВП], § 302; Yildirim v. Italy (ухв.); AGOSI v. the United Kingdom, §§ 55 and 58-60; Air Canada v. the United Kingdom, § 46; Arcuri and Others v. Italy (ухв.); Riela and Others v. Italy (ухв.)).

Встановлюючи, чи може така умова бути задоволена, суд повинен зайняти узагальнену позицію щодо застосованих процедур (AGOSI v. the United Kingdom, § 55; Bowler International Unit v. France, §§ 44-45; Jokela v. Finland, § 45; Denisova and Moiseyeva v. Russia, § 59; Microintelect OOD v. Bulgaria, § 44).

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться недоторканність права власності.

Згідно ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи, викладені у клопотанні про скасування арешту обставини, що наведені вище, і які слідчий суддя вважає слушними, вбачається що під час розгляду клопотання про накладення арешту, такі обставини не були перевірені, через ненадання слідчим повних даних та відсутності в судовому засіданні власника майна, що потягло за собою порушення змагального процесу, а тому рішення про накладення арешту слідчим суддею не може вважатися обґрунтованим.

Враховуючи наявність чинних дозвільних та реєстраційних документів на обтяжений об`єкт нерухомості, а також відсутність належних обґрунтувань, мети, підстав та завдання накладення арешту, а лише формальні припущення необхідності вжиття забезпечення кримінального провадження є безумовні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 03.02.2022 року арешт на об`єкти нерухомого майна: будівля житлово-комерційного призначення (поверх ІХ), реєстраційний номер об`єкта №000, загальною площею 805,7 кв. м, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Центральна, буд. 21-Б, власником якого є ТОВ «БК «БУД» код ();будівля житлово-комерційного призначення (поверх VІІІ), реєстраційний номер об`єкта №000, загальною площею 805,7 кв. м, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Центральна, буд. 21-Б, власником якого є ТОВ «БК «БУД» код ();будівля житлово-комерційного призначення (поверх VІІ), реєстраційний номер об`єкта №000, загальною площею 805,7 кв. м, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Центральна, буд. 21-Б, власником якого є ТОВ «БК «БУД» код ().

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: