16.06.2022 Справа № 756/3085/22
Унікальний № 756/3085/22
Провадження № 1-кп/756/989/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«16» червня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Користь Корецького району Рівненської області, маючого вищу освіту, одруженого, працюючого головним інженером автобусного парку № 6 КП «Київпастранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
19 січня 2022 року, приблизно о 06 год. 06 хв., ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Touareg», р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині просп. Героїв Сталінграду у м. Києві, зі сторони вул. Прирічної, в напрямку вул. Героїв Дніпра, розташовуючись у другій (крайній лівій) смузі руху, з двох наявних в його напрямку руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України.

В цей час, проїзну частину проспекту Героїв Сталінграду по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, перетинав пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись справа наліво, відносно руху вищезазначеного транспортного засобу.

Під час руху ОСОБА_5 допустив порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3 та п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 виявились у тому, що він, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touareg», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині проспекту Героїв Сталінграду у місті Києві, будучи заздалегідь поінформованим про наближення до пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», маючи об`єктивну змогу спостерігати момент початку перетину проїзної частини пішоходом ОСОБА_7 по нерегульованому пішохідному переходу, будучи обізнаним, що в даному випадку пішохід має перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли він вступив на перехід, а водій, в свою чергу, зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, відволікся від керування транспортним засобом та створюючи небезпеку для руху, загрозу життю та здоров`ю громадян, не зреагував на зміну дорожньої обстановки та, як наслідок, навпроти будинку № 64 зазначеного проспекту, виїхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження, з якими він був госпіталізований до КНП «КМКЛ ШМД», де ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих травм помер.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю та підтвердив всі обставини, детально вказавши на обставини та механізм вчиненого, що викладені у вироці вище. У вчиненому щиро кається, просить суворо його не карати, фактичні обставини не оспорює.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованому йому кримінального правопорушення підтверджується комплексом зібраних по справі доказів.

Тому, оцінюючи всі забрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення кримінального правопорушення, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових злочинів. Значення заходу примусу для досягнення такої цілі визначається не лише його суворістю, а й неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю застосування за кожний злочин. Реалізація мети покарання є одним із аспектів виконання визначених у ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є: захист особи, суспільства і держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, у тому числі потерпілих.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 , міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що обвинувачений раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, і вважає правильним обрати йому покарання не в максимальних межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі.

Крім того, суд, при призначенні покарання, бере до уваги, що інкриміноване ОСОБА_5 правопорушення вчинене з необережності, разом з тим, останній грубо порушив правила дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , а тому суд вважає правильним застосувати до ОСОБА_5 , і додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк. При цьому, суд не бере до уваги ту обставину, що обвинувачений відповідно до довідки працює в автобусному парку № 6 КП «Київпастранс», що відноситься до об`єкту критичної інфраструктури, з моменту введення в Україні військового стану, оскільки останній обіймає посаду інженера, що не пов`язано із необхідністю керування транспортними засобами.

Разом з цим, враховуючи положення п. 20 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та ст. 50 КК України, суд бере до уваги, повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а також його щире каяття у вчиненому, а також те, що покарання має бути справедливим, та спрямованим на перевиховання особи, тому, беручи до уваги, що ОСОБА_5 вперше вчинив кримінальне правопорушення з необережності, а також враховуючи, що обвинувачений офіційно працює, одружений, має на утримані двох неповнолітніх дітей, крім того, суд враховує думку потерпілого, який просив призначити покарання не пов`язане з триманням під вартою суд вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, і тому вважає правильним звільнити останнього від відбуття призначеного основного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати пов`язанні з проведенням експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Речовими доказами слід розпорядитись на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 376, 380, 392, 393 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 5491 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто одну) гривню 84 копійок.

Речові докази по справі: автомобіль марки «Volkswagen Touareg», 2010 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_1 - залишити за належністю власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1