Справа № 504/844/22
Номер провадження 1-кп/504/593/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:
у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ;
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000058 від 27.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южний Одеської області, громадянина України, українця за національністю, який має середню освіту, офіційно працевлаштований у ТОВ «М.В. Карго» на посаді машиніста вантажних механізмів станції вивантаження вагонів експлуатації, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачення визнане судом доведеним.
26.07.2020 року приблизно о 19 годині 40 хвилин, у ОСОБА_5 , який перебував поблизу зупинки «Визирка» біля TOB «ТІС Контейнерний термінал», що знаходиться по автодорозі «Одеса-Южний» в межах села Визирка, Одеського району Одеської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник протиправний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_7 .
З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшовши до гр. ОСОБА_7 , правою рукою наніс удар в обличчя останньому, в результаті чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, забійну рану та синець нижньої губи, переломи коронок 1-3 го правих зубів верхньої щелепи.
Відповідно до висновку експерта, всі ушкодження у ділянці голови складають єдиний комплекс закритої черепно-мозкової травми, і за ступенем тяжкості повинні оцінюватись у сукупності. Закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, забійна рана та синець нижньої губи, переломи коронок 1-3 го правих зубів верхньої щелепи спричиняють розлад здоров`я строком понад 6-ть днів, але не більше трьох тижнів (не більше 21 дня), та за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні вказаного злочину, визнав повністю, вказав, що дійсно 26.07.2020 року приблизно о 19 годині 40 хвилин, в с. Візирка, він перебував на зупинці громадського транспорту., разом із своїми знайомими. На протилежній стороні проїжджої частини знаходилась компанія хлопців, які поводили себе не адекватно, зокрема один з хлопців кидався на проїжджі транспортні засоби, показував свої геніталії в бік обвинуваченого та покликав останнього до себе. Після цього обвинувачений, підійшов до цього хлопця і йому здалося, що хлопець хоче його вдарити, в свою чергу обвинувачений його випередив та наніс удар рукою в ліву частину обличчя, від чого хлопець упав на землю, а в обвинуваченого виник поріз руки, обвинуваченого госпіталізували. Також, обвинувачений вказав, що його адвокат спілкувався із потерпілим, з приводу виплати грошової компенсації, проте потерпілий висловив непомірний для нього розмір грошової компенсації.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у скоєнні кримінального проступку, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників провадження, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів, що характеризують обвинуваченого та щодо процесуальних питань. Сторонам було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.
На підставі вищезазначеного, оцінюючи обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000058, відомості надані сторонами у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 cт. 125 КК України, тобто умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я є доведеною повністю, а тому суд кваліфікує його дії за ч. 2 cт. 125 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, згідно із приписами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.
Обставин, які передбачені ч. 1 ст. 66 КК України та пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставин, які передбачені ст. 67 КК України та які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання на підставі ч. 2 ст. 66 КК України судом визнається визнання вини.
При цьому, суд не може визнати обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно обвинуваченого відсутні дані на підтвердження того, що він дійсно намагався будь-яким чином примиритися із потерпілим, знівелювати свою провину у вчиненому, компенсувати наслідки вчиненого. При цьому, судом не здобуто жодних доказів факту вибачення обвинуваченого перед потерплим, а також жодних доказів надання потерпілому хоча б часткової компенсації. Саме по собі, часткове визнання цивільного не свідчить про щире каяття, оскільки з моменту вчинення проступку пройшов тривалий час і шкода завдана кримінальним проступком залишилась не відшкодованою, потерпілий у заяві наполягає на призначенні найсуворішого виду покарання, а тому наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття судом не встановлено.
Також судом не встановлено, наявності обставини, що пом`якшує покарання за ч. 1 ст. 66 КК України активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з огляду на таке. Саме по собі виконання процесуальних обов`язків підозрюваним чи обвинуваченим не є активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення. Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 263/15605/17 призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції, вказавши, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Разом з тим, вищевказаних обставин в ході розгляду кримінального провадження не встановлено.
Призначаючи покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення проступку, обвинувачений не цікавився станом здоров`я потерпілого, місце та час вчинення проступку, а саме денна пора доби, відкрита місцевість поблизу зупинки «Визирка» біля TOB «ТІС Контейнерний термінал», що знаходиться по автодорозі «Одеса-Южний» в межах села Визирка, Одеського району Одеської області, завдання потерпілому шкоди, яка на цей час не відшкодована, соціальні зв`язки обвинуваченого - обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований у ТОВ «М.В. Карго» на посаді машиніст вантажних механізмів станції вивантаження вагонів експлуатації, тобто має постійне місце роботи характеризується позитивно за місцем роботи, думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому найсуворіше покарання, думку прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від покарання з випробуванням, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді виправних робіт на найменший строк з мінімальним відрахуванням із заробітної плати. Саме таке покарання буде відповідати тяжкості кримінального проступку, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. При цьому суд, призначаючи покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, вважає, що призначення більш м`якого покарання не відповідатиме меті покарання, що передбачена вимогам ст. 50 КК України, зокрема запобіганню вчиненню нових правопорушень. Виконання покарання у виді громадських робіт буде надмірним тягарем для ОСОБА_5 , оскільки він є працевлаштованим і таке покарання буде перешкоджати виконувати його трудові обов`язки, а покарання у виді штрафу є надто м`яким. При цьому, покарання у виді обмеження волі призначення якого просив прокурор, судом визнається як надто суворе.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт на строк 6 (шість) місяців з відрахуванням в дохід держави 10 (десять) % його заробітку.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Речовий доказ компакт диск Verbatim, 16х, 4,7 GB, 120 min з написом «відеозапис із камери відеоспостереження за 26.07.2020» залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні стягненню не підлягають.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1