Справа №303/6023/14-к
№1-кп/303/10/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000549 від 27.02.2014 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні малолітніх дітей, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,
в с т а н о в и в:

Обвинувачий ОСОБА_5 близько 11 год. 00 хв. 27.02.2014, знаходячись біля кафе "Веронезі" по вул. Маргітича в м. Мукачево, діючи умисно, на грунті раптово виниклих відносин з ОСОБА_4 , наніс останньому рукою затиснутою в кулак декілька ударів в область голови, від яких потерпілий ОСОБА_4 впав на землю та наніс йому ще ряд ударів ногами в область обличчя та тулуба, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця правої та лівої орбітальних ділянок, синця правого вуха, травматичного набряку тім"яної ділянки по центру, забою м"яких тканин обличчя, забійної рани 1-го пальця правої кисті, забою головного мозку II ступеня тяжкості у вигляді вираженого антено-невротичного синдрому, цефалічного та виражених статокоординаторних порушень, травматичного двобічного перелому нижньої щелепи в ділянці суглобового паростку зправа та кута зліва із зміщенням фрагментів та деформації головки нижньої щелепи зправа з остеосклерозом по типу консолідованого перелому, спазму артерій сітівки обох очей, відкритої черепно-мозкової травми, лінійного перелому скроневої кістки зправа з переходом на основу черепа та які згідно медичного висновку експерта №28 від 23.05.2014 відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя в момент їх спричинення, в момент завдання чи в клінічному перебігу, через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю; виникли від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, якими могли бути затиснуті в кулак руки та взуті ноги сторонньої людини, при положенні як у вертикальному чи близькому до нього положенні, так і у горизонтальному чи близькому до нього положенні, повернутим до джерела в момент їх спричинення, і не є характериними для падіння з висоти власносго зросту.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав та показав, що 27.02.2014 знаходився в с. Ключарки Мукачівського району, кримінальна справа щодо нього сфальсифікована прокурором ОСОБА_7 .
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 свої вини в інкримінованому йому досудовим розслідуваннм кримінальному правопорушенні, його вина стверджується показами потерпілого, свідків допитаних в судовому засіданні та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 27.02.2014 приїхав на велосипеді в кафе "Веронезі" по вул. Мергітича в м. Мукачево на зустріч із знайомими. Оскільки біля кафе не було обладнаного місця для зберігання велосипедів, завіз свій велосипед в середину приміщення кафе, на що офіціантка зробила йому зауваження і принесла йому телефон, під час розмови по якому він почув нецензурну лайку та погрози на свою адресу. Через декілька хвилин в кафе увірвався ОСОБА_5 та витягнув його за куртку на вулицю і почав наносити йому удари руками та ногами по голові, обличчю та тулубу, не зважаючи на його прохання зупинитися. Очевидцями його побиття були присутні в кафе ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які бачили як ОСОБА_5 виштовхав його на вулицю і біля кафе наносив йому численні удари. Після отриманих тілесних ушкоджень його відвіз до лікарні ОСОБА_8 , де він проходив лікування.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 27.02.2014 пив каву в кафе "Веронезі" по вул. Маргітича в м. Мукачево. На його запрошення приїхав на велосипеді ОСОБА_4 . Оскільки він не мав колодки для замка велосипеда, завіз велосипед в кафе, на що йому офіціантка зробила зауваження та стала вимагати вивезти велосипед з приміщення кафе, на що ОСОБА_4 відповів їй, що коли доп"є пиво тоді і забере велосипед. Через декілька хвилин до їхнього столика підійшла бармен та передала ОСОБА_4 телефон, сказавши, що з ним хочуть поговорити, про що була розмова він не чув. Через деякий час в кафе зайшов ОСОБА_5 , який почав сваритися з ОСОБА_4 , ображати його нецензурними словами та схвативши за куртку вивів потерпілого на вулицю та почав його бити. При побитті ОСОБА_10 був присутній ОСОБА_11 і знайомий ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_13 в судовому засідані підтвердив покази свідка ОСОБА_8 та показав, що потерпілий ОСОБА_4 не реагував на зауваження офіціантки вивезти велосипед з приміщення кафе та не ввічливо відповів останній. Коли в кафе приїхав ОСОБА_5 між ним та ОСОБА_4 почалася словесна перепалка з нецензурною лайкою. Обвинувачений виштовхув потерпілого на вулицю та почав наносити йому удари по голові, від яких ОСОБА_4 впав на землю, після чого ОСОБА_5 продовжував наносити йому удари ногами по голові та тілу. Після побиття потерпілого ОСОБА_8 відвіз його в лікарню.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що працювала барменом в кафе "Веронезі" по вул. Мергітича в м. Мукачево, 27.02.2014 в кафе прийшов потерпілий ОСОБА_4 , який вів себе не адекватно, на її прохання вивезти свій велосипед на вулицю почав їй хамити та казати, що коли доп"є своє пиво тоді вивезе велосипед на вулицю. Бійку на вулиці не бачила, в той день в кафе було багато відвідувачів
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що 27.02.2014 працювала офіціанткою в кафе "Веронезі" по вул. Мергітича в м. Мукачево, підтвердила покази своєї колеги ОСОБА_14 , свідком побиття потерпілого ОСОБА_4 не була.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що раніше працював з обвинуваченим ОСОБА_5 в органах міліції,. В складі слідчо-оперативної групи 27.02.2014 виїжджав на місце пригоди за фактом побиття, здійснював огляд місця події- кафе "Веронезі" по вул. Мергітича в м. Мукачево, опитував офіціантку та їздив у лікарню, куди був доставлений потерпілий з тілесними ушкодженнями, відбирав у нього пояснення.
Свідок ОСОБА_17 підтвердив покази свідка ОСОБА_16 та показав, що 27.02.2014 свідком події не був, чергував в складі слідчо-оперативної групи, разом з ОСОБА_16 виїжджав на місце події, їздив в лікарню, де відбирав у потерпілого ОСОБА_4 в лікарняній палаті пояснення.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що працює заступником начальника слідчого відділу Мукачівського РУП ГУНП В Закарпатській області, доручення слідчому ОСОБА_18 на проведення слідчих дій по факту побиття ОСОБА_4 біля кафе "Веронезі" по вул. Маргітича в м. Мукачево не надавав, так як відповідав за слідчий підрозділ Мукачівського району. З наявного в матеріалах кримінальної справи рапорту слідчого ОСОБА_18 вбачається, що проведення досудового розслідування останньому було доручено заступником начальника поліції ОСОБА_19 .
Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, стверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:
- рапортом старшого слідчого СВ Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_18 про те, що 27.04.2014 о 14 год. 05 хв на службу "102" надійшло повідомлення від чергового лікаря Мукачівської ЦРЛ ОСОБА_20 про те, що о 13 год. 55 хв. 27.02.2014 до Мукачівської ЦРЛ за наданням медичної допомоги звернувся ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями, проходив лікування у травматологічному відділенні, на місце події по вул. Маргітича в м. Мукачево направлено СОГ МВ де проводилася перевірка;
- протоколом про прийняття заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, за фактом його побиття 27.02.2014 о 11 год. 00 хв. біля кафе "Веронезі" по вул. Маргітича в м. Мукачево;
- слідчими експериментами з фототаблицями, проведеними за участю потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 , які на місці події розповіли та показали про обставини нанесення обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень біля кафе "Веронезі" по вул. Маргітича в м. Мукачево;
пред"явленнями особи для впізнання за фотознамками, в ході проведення яких потерпілий та свідок ОСОБА_8 вказали на ОСОБА_5 як на особу яка 27.02.2014 нанесла тілсені ушкодження ОСОБА_4
- медичним висновком №202/14 від 04.04.2014, згідно якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у виді синців у обох орбітальних областях по всій площі правого вуха, травматичного набряку м`яких тканин тім`яної ділянки голови по центру. Клінічно знаходився на стаціонарному лікуванні з 27.02.14 по 24.03.14 в травматологічному відділенні, у нього встановлено діагноз: важка черепно-мозкова травма, забій головного мозку 1 -2 ст., перелом правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, що підтверджено даними СКТ-від 27.02.14, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, на підставі п.2.1.3 Б) Правил судово- медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до тіжких тілесних ушкоджень, забій м`яких тканин обличчя, травматичний двобічний перелом нижньої щелепи в ділянках суглобового паростка справа та кута зліва зі зміщенням фрагментів, з приводу чого було проведена операція -шинування шинами Тігерштедта (27.02.14р.) і відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, згідно п.2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що потягли за собою розлад здоровя на строк понад 21 день; спазм артерій сітківки обох очей. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по механізму удару,при цьому було нанесено не менше одного удару. По давності виникнення всі тілесні ушкодження можуть вкладатись в дату події, що мала місце 27.02.14;
- висновком комісійного судово-медичного обстеження №28 від 23.05.2014, згідно якого з рахуванням даних консультації обласних спеціалістів, згідно даних висновку експерта №202/14 від 04.04.2014, на момент обстеження у ОСОБА_21 було виявлено синець правої та лівої орбітальних ділянок, синець правого вуха, травматичний набряк тім`яної ділянки по центру; під час перебування на стаціонарному лікуванні в травматологічному та невроологічному відділеннях Мукачівської ЦРЛ з 27.02 по 24.03.2014 йому було становлено діагноз заключний клінічний: ВЧМТ. Забій головного мозку І-ІІ ст. Перелом правої скроневої кістки з переходом на основу черепа. Забій м`яких тканин обличчя, равматичний двобічний перелом нижньої щелепи в ділянці суглобового паростка справа та кута зліва зі зміщенням фрагментів, забійна рана 1-го пальця правої кисті. Спазм артерій сітківки обох очей.
Тілесні ушкодження у вигляді:
-ВЧМТ, лінійного перелому скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, які в момент завдання чи в клінічному перебігу, через різні проміжки часу, спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3. "б" Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 слід кваліфікувати як тяжкі тяжкі ушкодження;
-стану після ЗЧМТ (27.02.2014 р.), забою головного мозку II ст. тяжкості у вигляді вираженого антено-невротичного синдрому, цефалічного та виражених стато-координаторних порушень, травматичного двобічного перелому нижньої щелепи в ділянці суглобового паростку справа та кута зліва із зміщенням фрагментів та деформації головки нижньої щелепи справа з остеосклерозом по типу консолідованого перелому, спазму -артерій сітківки обох очей, які потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більше 21-го дня і за цією ознакою, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості;
-синця правої та лівої орбітальних ділянок, синця правого вуха, травматичного набряку тім`яної ділянки по центру, забою м`яких тканин обличчя, забійної рани 1-го пальця правої кисті, які мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як 6 днів і за цією ознакою, згідно п. п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 виникли внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, якими могли бути затиснуті в кулак руки та взуті ноги сторонньої людини, при цьому потерпілий міг знаходитися як у вертикальному чи близькому до нього положенні, так і у горизонтальному та близькому до нього положенні, повернутим до джерела в момент їх спричинення, і не є характерними для падіння з висоти власного зросту.
Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про недопустимість доказів, здобутих в ході досудового розслідування у зв"язку з тим, що досудове розслідування проводилось не уповноваженим слідчим та відсутність постанов про визначення слідчого та прокурора з посиланням на висновк Об"єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04.10.2021 у справі №724/86/20 про те, що за приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК України рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови; відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою, суд оцінює критично, виходячи із наступного.
Питання щодо процесуального оформлення рішення про визначення слідчого або групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування неодноразово були предметом розгляду Верховного Суду.
Правовідносини, які розглядаються в цьому кримінальному провадженні та правовідносини, що були предметом розгляду об`єднаною палатою у справі №724/86/20 є подібними в розумінні ст. 434-1 КПК України, оскільки стосуються нормативного регулювання порядку визначення слідчого у кримінальному провадженні.
Так, у постанові Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суд від 19.05.2020 у справі №490/10025/17 (провадження №51-6116 км 19) з приводу проведення досудового розслідування неуповноваженими особами суд прийшов до висновку про те, що Кримінально-процесуальний кодекс України не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи, викладалося у формі постанови.
У постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 28.10.2021 у справі №477/426/17 (провадження №51-4963км20) колегія суддів дійшла до переконання, що на відміну від вищевказаного висновку об`єднаної палати у справі № 724/86/20, на яку посилається захисник ОСОБА_6 , аналіз змісту статей 39, 214 КПК України не дає підстав для висновку про обов`язковість винесення постанови для оформлення рішення про визначення слідчого або групи слідчих, старшого слідчого групи, які здійснюватимуть досудове розслідування. Так, у пункті 1 ч. 2 ст. 39 КПК України, який стосується визначення слідчого, слідчих або старшого слідчої групи керівником органу досудового розслідування, постанова не згадується, у той час як пункт 2 для відсторонення слідчого від розслідування прямо вимагає вмотивованої постанови. Частиною першою статті 37 КПК України також не визначається, у якому вигляді має прийматися рішення і про визначення процесуального керівника на досудовому розслідуванні.
Будь-яких інших підстав неповноважності слідчих чи прокурорів, крім відсутності постанов про їх визначення для цього кримінального провадження сторона захисту не наводить, тому суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що розслідування у справі здійснювалося неуповноваженим слідчим та прокурорами, а відповідно й щодо недопустимості доказів, отриманих під час досудового розслідування.
Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння і вважає вірною кваліфікацію досудовим слідством його дій за ст. 121 ч. 1 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд виходячи з вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, фактичні обставини справи, а саме кількість нанесених потерпілому ударів, його безпорадний стан в якому він перебував під час їх заподіяння, погіршення стану здоров`я внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризуються позитивно, перебування на його утриманні та вихованні малолітніх дітей.
Обставин, які б пом"якшували та обтяжували покарання винного судом не встановлено.
З врахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливо в умовах ізоляції від суспільства та сприятиме досягненню мети покарання, встановленої ст. 50 КК України, а відтак вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.1 ст. 121 КК України, оскільки на думку суду саме таке покарання буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого та його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.
Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 14 440 грн.: вартості пошкоджених наручного годинника марки "Romanson" - 1 700 грн., куртки- вітровки - 700 грн., вартості придбаних під час лікування медичних препаратів на суму 12 000 грн. та 150 000 грн. моральної шкоди, завданої йому внаслідок спричинення тілесних ушкоджень. Вказує на те, що внаслідок його побиття обвинуваченим ОСОБА_5 йому завдано душевних страждань, які спричинили негативні зміни у його житті, довготримале стаціонарне та амбулаторне лікування, внаслідок фіксування щелепи на протязі 21 дня не міг повноцінно харчуватися, вживаючи тільки рідку їжу у зв"язку з чим відчував страшні незручності, безсоння.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Позов потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 14 400 грн. слід залишити без розгляду, оскільки потерпілим не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання майнової шкоди та не обґрунтувано суми відшкодування збитків, а саме вартості пошкоджених наручного годииника, куртки-вітровки та витрат понесених на придбання медичних препаратів. Роз`яснити потерпілому, що відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в частині відшкодування йому моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на суму 150 000 грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи із слідуючого.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг страждань яких зазнав потерпілий ОСОБА_4 внаслідок злочинних дій обвинуваченого.
Так, внаслідок спричинення обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 останній переніс фізичні та душевні страждання від пережитого , а тому суд вважає необхідним частково задовольнити цивільний позов ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди на суму 98 000 грн.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.84-86, 94, 95, 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п"яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня його затримання в порядку приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 - 98 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
В іншій частині цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди залишити без розгляду.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1