У Х В А Л А

30.08.2022

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 про здійснення спеціального судового провадженняу рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2016 за № 0002776 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1183-VII від 08.04.2014 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України», установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 заявив, у порядку ст.ст. 323, 350 КПК, про проведення судового розгляду у цьому провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia), яке умотивував наявність передумов визначених ст.ст. 314, 323, 297-1 -297-5 КПК, абзаців 5 та 8 п. 20-1 Перехідних положень КПК та Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"(далі Закон).

В т.ч. прокурор вказав, що обвинувачений постійно перебуваючи на території АР Крим, будучи належним чином повідомленим про підозру та виклики до слідчого, суду, переховується, у зв`язку з чим останнього оголошено в розшук. Таким чином, сторона обвинувачення вважає, що обвинувачений переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, обізнаний про розпочате кримінальне провадження, отже, наявні підстави для здійснення відносно нього спеціального судового провадження.

Також, судом у рамках розгляду цього клопотання на обговорення було постановлено питання щодо вчинення інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду, а саме щодо доречності визнанняцієї справи такою, що пов`язана з окупацією та відповідно її розгляду за відповідними процесуальними нормами з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", так як для забезпечення вирішення клопотання заявника також слід ураховувати положення наведеного Закону, а останній підлягає застосуванню тільки до справ цієї категорії (справи, що пов`язані з окупацією).

Позиція сторін

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 (діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі від 26.08.2016 № 026-0003547, що видане Центром до: закриття кримінального провадження, закінчення останнього судового провадження з перегляду судових рішень; використання всіх національних засобів правового захисту, для надання безоплатної вторинної правової допомоги в т.ч. здійснення захисту, (приймав участь у розгляді в режимі відео конференції за допомогою системи зв`язку EASYCON, що кореспондується з п. 10 роз`яснень РС України від 02.03.2022, котрі відповідають критеріям офіційних в силу Рішення РСУ № 23 від 05.08.2022 «Щодо затвердження рекомендацій щодо роботи судів в умовах воєнного стану») у вирішенні поставлених питань поклався на розсуд суду.

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 підтримав заявлене ним звернення та зауважав, що у провадженні є дійсними обставини визначені ч. 3 ст. 114 КПК.

Мотиви, з яких Суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Суд проаналізувавши детально доводи клопотання прокурора та дослідивши в системному зв`язку матеріали, які ним надані на його обґрунтування з матеріалами самого судового провадження, заслухавши думку захисника приходить до такого.

І. Щодо питання доречності визнання судової справи такою, що пов`язана з окупацією

Відповідно до ч. 3 ст. 114 КПК у реакції згідно із Законом № 1207-VII від 15.04.2014 судові справи щодо спорів, що випливають з факту окупації чи правопорушень, пов`язаних з окупацією, відносяться до окремої категорії справ, які розглядаються за відповідними процесуальними нормами з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Справа визнається такою, що пов`язана з окупацією, вмотивованою ухвалою судді.

Закон № 1207-VII від 15.04.2014 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є чинним з 27.04.2014, так як був опублікований 26.04.2014 у 83 спецвипуску Голосу України.

Тобто, відомості до ЄРДР у цьому провадженні унесені у період чинності Закон № 1207-VII від 15.04.2014.

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст. 5 КПК).

А тому, у розрізі цих даних ст. 114 КПК у реакції згідно із Законом № 1207-VII від 15.04.2014 підлягає застосуванню до цієї справи.

З урахуванням того, що у цій ситуації, відповідно до даних обвинувального акта, установлено, що ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні висунуто обвинувачення за фактом учинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України у період окупації рф території АР Крим.

Згідно ст. 1 Закону тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
[…] Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

[…] Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації (ст. 2 Закону).

Як наслідок, у розрізі наведених положень КПК та Закону в поєднанні з характером висунутого обвинуваченому обвинувачення в цій справі є дійсним факт того, що вона є пов`язана з окупацією, а тому її слід, у порядку абз. 2 ч. 3 ст. 114 КПК України, визнати такою, що пов`язана з окупацією, що у свою чергу указує на те, що вона має розглядатися, згідно абз. 1 ч. 3 ст. 114 КПК України, за відповідними процесуальними нормами з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

ІІ. Щодо питання доречності здійснення спеціального судового провадження

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону, що […] правові наслідки ухилення від явки на виклик […] суду (неприбуття на виклик без поважної причини […]) […] обвинуваченим, який […] перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на […] судовий виклик […] суду […] обвинуваченим, який […] перебуває на тимчасово окупованій території України, […], є підставою для здійснення […] спеціального судового провадження.

Також, відповідно до абз. 8 п. 20-1 Перехідних положень КПК кримінальні провадження (справи), у яких до дня початку діяльності Державного бюро розслідувань одержано відповідну ухвалу слідчого судді на здійснення спеціального досудового розслідування […], ухвалення та проголошення судового рішення чи його оскарження, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами […] із застосуванням тимчасових особливостей спеціального […] судового провадження, передбачених цим пунктом.

В цій ситуації, одержано відповідну ухвалу слідчого судді на здійснення спеціального досудового розслідування до дня початку діяльності Державного бюро розслідувань, а тому розгляд справи має бути забезпечений в т.ч. із застосуванням тимчасових особливостей спеціального судового провадження, передбачених пунктом 20-1 Перехідних положень КПК.

Абз. 5 п. 20-1 Перехідних положень КПК передбачає, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, а також у цьому пункті, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), […], який переховується від […] суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, […] та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває […], на тимчасово окупованій території України […].

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 2971 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), […], який переховується від […] суду на тимчасово окупованій території України, […], з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

В силу абз. 8 п. 20-1 Перехідних положень КПК до цієї ситуації підлягають застосуванню норми абз. 5 п. 20-1 Перехідних положень КПК, щодо того, що (1) судовий розгляд може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у розшук, і не обов`язково у міжнародний, як те визначено абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК; (2) особа по факту перебуває на тимчасово окупованій території України без урахування посилання на мету визначену в абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК, а саме з «метою ухилення від кримінальної відповідальності», так як в абз. 5 п. 20-1 Перехідних положень КПК про неї (указану мету) не йдеться.

Саме ці обставини власне і є особливістю пункту 20-1 Перехідних положень КПК та котрі підлягають урахуванню в силу положень абз. 8 указаного пункту перехідних (ідеться про все той же п. 20-1 Перехідних положень КПК).

Тим самим, з аналізу вказаних вище норм процесуального закону слідує, що при вирішенні клопотання прокурора, суду необхідно встановити: 1) чи існують відомості на підтвердження того, що обвинувачений знав або повинен знати про розпочате кримінальне провадження; 2) чи вказаний злочин, в якому особа обвинувачується наявний у переліку ч. 2 ст. 297-1 КПК, п. 20-1 Перехідних положень КПК; 3) чи оголошено особу в розшук та/або 4) чи наявні відомості, що особа перебуває на тимчасово окупованій території України.

Надаючи відповіді на вказані вище питання, Суд зауважує таке.

ІІ.І. Щодо того, чи стосується кримінальне провадження злочину, відносно якого законодавцем передбачена можливість проведення спеціального судового провадження

Частиною 2 статті 297-1 КПК визначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється […] у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями […] 111, 1111, 1112, […], а в пункті 20-1 Перехідних положень КПК зазначається, що спеціальне досудове розслідування здійснюється […] у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями […] 111, 112, 113, 114, […], стосовно підозрюваного, […] стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває […], на тимчасово окупованій території України […].

В цій ситуації ідеться про злочин за ст. 111 КК та здійснення у ньому спеціального досудового розслідування передбачено, як ч. 2 ст. 297-1 КПК, так і пунктом 20-1 Перехідних положень КПК.

При вирішенні питання про наявність у ОСОБА_5 статусу обвинуваченого Суд керується нормою ч.2 ст. 42 КПК України, відповідно до якої обвинувачений (підсудний) є особою, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно обвинуваченого в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, надійшов до суду 17.12.2020, відповідно на особу поширюється наведений статус в силу норм ст. 42 КПК.

Отже, Суд може вирішувати питання про призначення спеціального судового провадження в цій справі за даним критерієм.

ІІ. ІІ. Щодо того, що обвинувачений обізнаний про розпочате щодо нього кримінальне провадження.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою правову позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (див. постанову Великої палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі № 1-24/2009).

У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (ст. 14 (3) (d)) вказується: «Кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, як мінімум, на такі гарантії на основі повної рівності: (d) бути засудженим в його присутності […] ».

ЄСПЛ визнає, що хоча право обвинуваченого бути судимим у його присутності в Конвенції прямо не згадується, воно має «першорядне значення». Під час слухання людина володіє таким процесуальним правом як право фізично постати перед судовим посадовцем («Мулен проти Франції» (3710/406), (2010) §118; «Оджалан проти Туреччини» (46221/99), Велика палата (2005) §103; «Медведєв проти Франції» (3394/03), Велика палата (2010) §118). Право обвинувачених на особисту присутність вимагає, щоб влада досить завчасно інформувала їх самих (а також їх захисників) про дату і місце слухань, викликала їх до суду.

Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, […]; супроводжуватися дотриманням гарантій, відповідних важливості такого рішення; і не повинна вступати в протиріччя з громадським інтересом («Колоцца проти Італії» (9024/80), (1985) §28; «Пуатрімоль проти Франції» (14032/88), (1993) §31; «Ермі проти Італії»(18114/02), Велика палата (2006) §73).

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був […] повідомлений про судовий розгляд, […]. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд in absentia допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді […] («Пелладоах проти Нідерландів» (16737/90), (1994) §41; «Пуатрімоль проти Франції» (14032 / 88), (1993) §34).

В цій справі Суд встановив двозначним чином відмову обвинуваченого від особистої присутності під час її розгляду, адже є дійсним факт того, що у відношенні нього у цьому кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування, та установлено дані його інформування про цей процес у максимально можливі та доступні способи.

Дії на етапі слідства вжиті стороною обвинувачення йідеться про 2015 рік та відповідно процесуальне законодавство, котре визначало інформування обвинувачених в той період).

Про саму підозру обвинувачений повідомлявся у спосіб вручення повідомлень в т.ч. засобами поштового зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 (підозру здано оператору 22.05.15 у день складання (див. розписку працівника служби про отримання на листі ГПУ про направлення).

В ключі зазначеного судом враховується, що компанія ТОВ «Поні Експрес» є офіційним філіалом міжнародної торговельної марки «PONY EXPRESS» в Україні та одним із національних операторів на ринку експрес-доставки поштових відправлень та вантажів по всій території України, Росії та інших країн. Викорстання засобів комунікаціх ДППЗ «Укрпошта» не було дійсним в силу даних викладених в листів вказаного ДП щодо того, що цей оператор не працює в АР Крим з огляду на окупацію цієї території.

Також обвинувачений неодноразово викликався до слідчого, прокурора у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» , а також шляхом розміщення інформації на офіційних сайтах ГПУ (нині Офісу Генерального прокурора), за допомогою засобів поштового зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повістки для обвинуваченого також було надіслано на e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто за місцем роботи обвинуваченого в органах структури рф після окупації. Саме e-mail bahchisarai.krm.sudrf.ru використовується органами структури рф після окупації, де працює обвинувачений, як їх «офіційний».

В.ч. повістка на 02.06.2015 направлена засобами поштового зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повістка на 18.06.2015 направлена на e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 . Повістка на 09.06.2016 шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), однак попри вжитті всеохоплюючі заходи, котрі були доступні слідству в той період в ключі норм чинного КПК щодо інформування та ситуації з окупацією території АР Крим, до слідчого, чи прокурора обвинувачений не з`являвся, жодних клопотань, заяв, скарг не подавав, у зв"язку з викладеним, був оголошеним в розшук, крім того, на підставі ухвали слідчого судді у межах даного кримінального провадження проводилось спеціальне досудове розслідування.

Після надходження провадження до суду обвинувачений інформувався також у всі доступні процесуальні можливості для суду в т.ч. (1) у спосіб визначений в Главі 6. Повідомлення Розділу І. Загальні положення КПК в т.ч. інформувався захисник; (2) в спосіб розповсюдженняінформації про дане підготовче судове засідання на офіційному веб-сайті суду - ; (3) з 14.05.2021 оголошення про виклик публікувалися в газеті «Урядовий кур`єр»; (4) з 14.09.2021 повістки опубліковувалися на сайті Офісу Генерального прокурора; (5) забезпечувалось інформування з 27.07.22 у порядку ч. 8 ст. 135 КПК.

Так, ухвалою суду від 21.12.2020 визначено, що про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомляти осіб, зазначених у ч. 2 ст. 314 КПК України із урахуванням норм Глави 24-1 даного Кодексу, щодо порядку інформування цих учасників, зокрема розповсюдившиінформацію про дане підготовче судове засідання на офіційному веб-сайті Дніпровського районного суду м. Києва - .

Тим самим з часу надходження провадження по 27.07.22 обвинувачений інформувався про процес у спосіб визначений в Главі 6. Повідомлення Розділу І. Загальні положення КПК та додатково з дотриманням алгоритмів указаних в судовому рішенні від 21.12.2020 в т.ч. в спосіб розповсюдженняінформації про дане підготовче судове засідання на офіційному веб-сайті Дніпровського районного суду м. Києва - .

Про розгляд справи повідомлявся захисник обвинуваченого.

Додатково з 14.05.2021 оголошення про виклик до суду обвинуваченого публікувалися в газеті «Урядовий кур`єр» та з 14.09.2021 повістки для обвинуваченого опубліковувалися, також окрім наведеного ЗМІ, і на сайті Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою суду від 27.07.2022 визначено, що про день, час та місце проведення судового засідання повідомляти осіб, зазначених у ч. 2 ст. 318 КПК із забезпеченням інформування про цей процес обвинуваченого з дотриманням порядку ч. 8 ст. 135 КПК України згідно із Законом України № 1422-IX від 27.04.2021.

Згідно ч. 8 ст. 135 КПК згідно із Законом № 1422-IX від 27.04.2021 особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Про засідання з 27.07.2022 обвинувачений інформувався у порядку ч. 8 ст. 135 КПК.

При цьому судом зауважується та враховується те, що в цьому судовому провадженні обвинувачений представлений захисником, якому достовірно відомо про направлення обвинувального акта до суду, що свідчить про об`єктивну можливість повідомлення щодо наявного кримінального провадження. Такий висновок ґрунтується на положеннях ст.ст. 18, 26 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 зі змінами, які зобов`язують адвоката з розумною періодичністю інформувати клієнта щодо ведення дорученої йому справи, у тому числі щодо правової позиції у справі про її хід.

Також, Суд враховує те, що обвинувачений фігурує в реєстрі "Особи, які переховуються від органів влади" (посилання https://wanted.mvs.gov.ua/searchperson/details/?id=) з 2015 року, тобто понад 6, 5 років, з указівкою місце зникнення Крим, стаття звинувачення ст. 111 ч. 1 КК.

На сайтах Миротворень з 2015 року (https://myrotvorets.center/criminal/skisov-aleksandr-evgenevich/) та ЧЕСНО (https://www.chesno.org/traitor/1079/) наявна інформація щодо обвинуваченого, з указівкою на ПІБ, дату народження, місце роботи (найменування суду до анексії), а саме вказано «… Порушивши присягу судді та законодавство України, після анексії Криму Росією перейшов на службу до окупантів як суддя. У зв`язку з цим Генпрокуратурою України щодо нього розпочато кримінальне провадження згідно зі ст. 111 ч. 1 (державна зрада)…», тобто ідеться про звинувачення саме в даній справі, а на сайті Чесно вказано про те, що справу розглядає безпосередньо Дніпровський районний суд міста Києва.

Взагалі, у мережі Інтернет понад 10 новин щодо звинувачення обвинуваченого в державній зраді, які висвітлюється у разі вказівки в пошуку Google лише ПІБ обвинуваченого, тож на переконання суду, останній, як адвокат з 2004 року та суддя щонаменше до 2014 року, мав об`єктивну можливість бути поінформованим по це провадженні в т.ч. і з мережі Інтернет, так як рф не обмежувала доступ до цього ресурсу (Інтернету) після анексії півострову Крим глобально до 2021 року, а користування даним ресурсом не вимагає надмірних фінансових витрат.

Що стосується блокувань котрі розпочались з 2021 року (https://www.radiosvoboda.org/a/crimea-russia-blocks-ukrainian-sites/31336156.html), коли було обмежено доступ до майже трьох десятків українських інтернет-ресурсів у Криму в спосіб блокування, то в даний перелік не входить сайт Чесно, котрий містить розгорну інформацію, як про суть справи, так і місце розгляду.

Щодо сайту Миротворець, то Суд враховує, що відображені в ньому дані понад рік були доступні для обвинуваченого, так як у російській федерації лише з серпня 2016 року заблокували доступ до українського сайту " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", з тих мотивів, що судом була "визнано інформацію на сайті "Миротворець" оброблюваною з порушенням персональних даних", тобто, як офіційні органи рф, котрі подали позов, так і суд за наслідками його розгляду (ідеться про суд міста Москва, а не «орган окупаційної влади рф» в Криму) визнали ще у 2016 році, що на сайті публікується дійсна та офіційна інформація про осіб причетних до рф та їх діяльність на території України, але без їх згоди на обробку персональних даних.

Також обвинувачений, як особа, яка після анексії стала здійснювати «судочинство від імені рф» міг бути призначений на посаду тільки після проходження відповідних процедур, котрі включають в тому числі і вивчення інформації про кандидата на посаду наявну у ЗМІ та її обговорення за його участю, що в своїй сукупності вказує на наявність підстав уважати, що останній мав би бути поінформованим про цей процес стосовно себе за звинуваченням в державній зраді.

У підсумку Суд вважає, що, з огляду на наведене та положення ч. 8 ст. 135 КПК обвинувачений вважається належним чином ознайомленим зі змістом судових повісток, а отже - обізнаним про здійснюване щодо нього судом кримінальне провадження (див. тотожну позицію щодо інформування викладену ВС у справах № 759/2992/17 (постанова від 01.04.2021), № 759/7443/17 (постанова від 27.10.2021), але відмовився від здійснення свого права предстати перед українським судом за висунутим обвинуваченням щодо діянь допущених на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді підстав не убачає, що в комплексі свідчать про наміри ухилитися від правосуддя держави Україна, в т.ч. як ухилення від правосуддя Суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

ІІ.ІІІ. Щодо питання розшуку та даних щодо перебування на тимчасово окупованій території

Згідно ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення, тобто для відповіді на питання чи є розшук дійсним слід керуватися нормами, які були чинними на час його оголошення.

В абз. 5 п. 20-1 Перехідних положень КПК ідеться про міждержавний та/або міжнародний розшук. Кримінальний процесуальний кодекс не розкриває поняття «міждержавний» та «міжнародний» розшук та не визначає момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у відповідний розшук.

При цьому, поняття «міждержавний» та «міжнародний» розшук використовуються в цьому Кодексі, в пункті 20-1 Перехідних положень КПК, як одна із підстав для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia), однак, Розділ ХІ доповнено пунктом 20-1 згідно із Законом № 1355-VIII від 12.05.2016, який діє тільки з 12.05.2016.

В цій ситуації з`ясовано, що обвинувачений оголошений в розшук, у порядку ст. 281 КПК, з 11.08.2015 на підставі постанови слідчого в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції та тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від указаної дати (11.08.2015).

Згідно ст. 281 КПК, яка регламентує умови розшуку особи, вказується остання розшукується, якщо […] місцезнаходження […] невідоме […] та не з`являється без поважних причин на виклик […].
Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова […].

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону в редакції чинній на дату прийняття рішення про розшук згідно із Законом № 119-VIII від 15.01.2015, вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження. В силу п. 2 Розділу II. Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо невідворотності покарання осіб, які переховуються на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції», котрі діяли на дату оголошення особи в розшук, тимчасово дія положень частини п`ятої статті 139, частини другої статті 297-1, пункту 4 частини другої статті 297-2, частини першої та абзацу третього частини третьої статті 297-4, абзацу першого частини третьої статті 323 Кримінального процесуального кодексу України поширюється на осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території України […].

Тим самим, в силу ст. 5 КПК, станом на 11.08.15 обвинувачений оголошений у розшук з дотриманням вимог законодавства.

Щодо розшуку в розрізі норм ст. 335 КПК, то Суд зазначає, що кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення розшуку, тож з метою визначення вказаного поняття, слід звернутися до Академічного тлумачного словника Української мови, де вказано, що розшук (юр.) - це система слідчих та оперативних заходів щодо виявлення злочинця, який зник і т. ін. Таким чином, аналіз положень КПК України в сукупності із зазначеним визначенням поняття "розшук" дає підстави зробити висновок, що розшук - це система слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на виявлення зниклої особи, що власне і має місце в цій справі, а тому останній (розшук) діє до моменту виявлення особи, що як наслідок указує на відсутність потреби оголошення особи при передачі справи в суд в чергове у порядку ст. 335 КПК.

В цій ситуації, процесуальне рішення про розшук було надіслано для виконання до СБ України та ГУ по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю заведено ОРС № 450.

Також, обвинувачений фігурує в реєстрі "Особи, які переховуються від органів влади" (посилання https://wanted.mvs.gov.ua/searchperson/details/?id=) з 2015 року по цей час з указівкою місце зникнення Крим, стаття звинувачення ст. 111 ч. 1 КК.

Таким чином, момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у розшук, відповідає часу постановлення постанови про оголошення особи у розшук, а доказом, яким сторона обвинувачення має доводити перед судом факт того, що обвинувачений оголошений у розшук є наявність у процесуального рішення про оголошення особи в такий розшук, в якій власне і умотивовано його здійснення з підстав вказаних в ст. 281 КПК, тобто переховування.

Таке рішення міститься у матеріалах даної справи. При цьому, в будь-якому випадку, можливість призначення спеціального судового провадження є й тоді, коли існують відомості, що обвинувачений перебуває на тимчасово окупованій території, тобто оголошення особи в розшук є альтернативною підставою для призначення спеціального судового провадження, в цій ситуації.

Так як місце перебування обвинуваченого, відповідно до акту, АДРЕСА_1 .

Згідно з даними Департаменту контррозвідки СБ України № 2-2/8-22047, котрі установив як дійсні слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва 05.09.2016 у справі № 757/38811/16-к, ОСОБА_5 постійно перебуває на тимчасово окупованій території України АР Крим.

Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором», Російську Федерацію визнано державою-агресором. Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Як Суд уже зазначав, при розгляді питання визначеного ст. 114 КПК, згідно ст. 1 Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Тобто, обвинувачений перебуває на тимчасово окупованій території.

Також, слушним буде зазначити, що дійсність розшуку в свою чергу також паралельно і вказує на те, що особа переховується на окупованій території з метою ухилення від кримінальної відповідальності, тобто попри відсутність потреби в дійсності цих обставин, в силу норм п. 20-1 Перехідних положень КПК, установлено, що супутньо указане клопотання прокурора відповідає і вимогам ст. 323 КПК щодо мети перебування.

З огляду на, що Суд уважає клопотання слушним та таким, що указує на дійсну доречність здійснення спеціального судового провадження у цьому кримінальному провадженні.

Так як в цій ситуації ідеться про (1) злочин за ст. 111 КК та здійснення у ньому спеціального досудового розслідування передбачено, як ч. 2 ст. 297-1 КПК, так і пунктом 20-1 Перехідних положень КПК; (2) дійсність обставин указаних в абз. 5 п. 20-1 Перехідних положень КПК, а саме наявність фактичних даних, що обвинувачений перебуває на тимчасово окупованій території України; (3) розшук особи з 11.08.2015 на підставі постанови слідчого від указаної дати. У цьому кримінальному провадженні дійсним є факт того, що на підставі ухвали слідчого судді здійснювалось спеціальне досудове розслідування відносно обвинуваченого та у справі наявні матеріали про те, що обвинувачений повинен був би знати про розпочате кримінальне провадження.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", ст.ст. 114, 297-1, 323, 350, 369-372, 376, пункт 20-1 Перехідних положень КПК України, Суд постановив :

справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1183-VII від 08.04.2014 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України» у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР 07.10.2016 за № 0002776, у порядку абз. 2 ч. 3 ст. 114 КПК України, визнати такою, що пов`язана з окупацією.

Дана судова справа, як така, що стосується правопорушення, пов`язаного з окупацією, й відноситься до окремої категорії справ, має розглядатися, згідно абз. 1 ч. 3 ст. 114 КПК України, за відповідними процесуальними нормами з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР 07.10.2016 за № 0002776 задовольнити.

У кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2016 за № 0002776 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1183-VII від 08.04.2014 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України», здійснювати спеціальне судове провадження.

Повістки про виклик обвинуваченого надсилати за останнім відомим місцем його проживання/перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилати захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 2975 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 14:00 год. 02.09.2022.

C у д д я Оксана БІРСА