ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 675/147/22

Провадження № 11-кп/4820/524/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Замкова виправна колонія» кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 травня 2022 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 травня 2022 року спільне клопотання засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про перегляд судового рішення (ухвали) за виключними обставинами залишено без задоволення.

Своє рішення суд мотивував тим, що немає підстав, передбачених ч. 3 ст. 459 КК України, для здійснення судом процедури перегляду судових рішень за виключними обставинами.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою задовольнити спільне із захисником клопотання про умовно - дострокове звільнення його від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким або звільнення на підставі вироку суду.
Ухвалу вважає незаконною, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Свої вимоги обґрунтував тим, що суд не врахував, що під час постановленя ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року щодо нього суду не було відомо про рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 року № 6-р (ІІ)/2021, відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Вказана обставина є виключною.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, яка заперечила проти її задоволення, вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
При постановленні ухвали судом дотримано вказані вимоги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як встановлено місцевим судом, ОСОБА_6 засуджений за п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 29 липня 2021 року, клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким або звільнення на підставі вироку суду залишено без задоволення.

У січні 2022 року ОСОБА_6 спільно із захисником звернулися до Ізяславського районного суду Хмельницької області із заявою про перегляд вищевказаних судових рішень за виключною обставиною, посилаючись на Рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 16.09.2021 року № 6-р (ІІ)/2021.

Так, рішенням Конституційного Суду № 6-(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Вказаним Рішенням, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Разом з тим, зміни до нормативно-правових актів, які б визначали порядок та умови умовно-дострокового звільнення та заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк, не внесені.

Отже, вказаним рішенням зобов`язано державу впровадити реформу системи перегляду покарань у виді довічного позбавлення волі, та не встановлено будь-яких обов`язків держави щодо заміни покарання засудженим до довічного позбавлення волі.

Аналогічну правову позицію висловила і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.07.2020 року справа № 1-42/2004, провадження № 13-87зво19.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що існує суттєва законодавча прогалина, що стосується врегулювання можливості звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Однак, вдосконалення нормативно-правових актів шляхом прийняття законів, внесення до них змін і доповнень є прерогативою законодавчої гілки влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Адже варто розрізняти повноваження щодо нормотворення, які належать саме законодавчому органу, та повноваження щодо правозастосування, що реалізуються судовими органами в процесі здійснення правосуддя. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України, повноваженнями якого охоплюється внесення змін до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України установлення неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення є виключною обставиною за умови застосування судом відповідних норм при вирішенні конкретної справи.

З урахуванням того, що зміни до законодавства не внесені, підстави для перегляду вищевказаних судових рішень за виключними обставинами відсутні. А тому, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні даного клопотання .

Виходячи з наведеного, доводи апелянта про незаконність ухвали є безпідставними.

Отже, ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, як того просить апелянт, немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 травня 2022 року, якою спільне клопотання засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про перегляд судового рішення (ухвали) за виключними обставинами залишено без задоволення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2