Справа № 539/2555/19
Провадження №1-кп/548/9/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року Хольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області кримінальне провадження № 0000636 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, такого, що не має на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, раніше судимого:

- 05.10.2016 вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн,

- 04.05.2017 вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання, з урахуванням ст. 71 КК України, у вигляді арешту строком на 3 місяці 5 днів,

- 03.07.2018 вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_7 , маючи невідбуте покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, у вигляді двох років позбавлення волі із звільненням та іспитовим строком два роки згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.07.2018, на шлях виправлення не став і вчинив аналогічний злочин, при наступних обставинах.

В невстановлені в ході судового розгляду місці, дату та час обвинувачений ОСОБА_7 для особистого вживання без мети збуту, умисно, протягом року після засудження за ч. 2 ст. 309 КК України, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який став, незаконно зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

10.06.2019 в ході санкціонованого обшуку території домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, було виявлено та вилучено, в кухонному дивані приміщення кухні особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 16,810 грамів, який ОСОБА_7 незаконно, умисно зберігав за вищевказаною адресою для особистого вживання без мети збуту.

В судовому засіданні при розгляді справи обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 309 КК України визнав, пояснивши, що дійсно він за місцем свого проживання зберігав наркотичний засіб «каннабіс» який періодично вживав, і який у нього був вилучений працівниками поліції. При цьому категорично заперечував вину у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України за фактом здійснення посіву та вирощування рослин конопель на території свого домоволодіння. В ході подальшого судового розгляду вину не визнавав за всіма статтями обвинувачення, пояснюючи, що вилучений в нього наркотичний засіб йому не належить, так як його могли принести та вживати попередні мешканці будинку, посів і вирощування рослин конопель також заперечував, пояснюючи, що не знав про їх існування на території домоволодіння взагалі.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у незаконному зберіганні наркотичного засобу, його винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, повністю підтверджується наступною сукупністю доказів:

- витягом з ЄРДР за № 0000810 від 20.06.2019, з якого вбачається, що 20.06.2019 надійшов рапорт за результатами обшуку у ОСОБА_7 , в ході якого було вилучено речовину рослинного походження в сухому стані, масою 16,810 г, яка згідно висновку експерта є канабісом (т. 1 а.с. 170);

- протоколом обшуку від 10.06.2019 з додатками до нього у вигляді DVD-дисків, де зафіксовано процедуру проведення обшуку домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 , за участю понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході якого, в приміщенні кухні в дивані було виявлено та вилучено суміш, що знаходиться в полімерній ємності схожу на наркотичний засіб «каннабіс», а за диваном саморобну конструкцію для куріння (т. 1 а.с. 132 136);

- висновком від 10.06.2019 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення станку алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зафіксовано факт перебування ОСОБА_7 в стані канабіозного сп`яніння 10.06.2019 о 14:25 год (т. 1 а.с. 137);

- висновком експерта № 1005 від 18.06.2019, яким встановлено, що надана на дослідження суміш, що знаходиться в полімерній ємності, вилучена 10.06.2019 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 , є сумішшю канабісу та побутового сміття. Маса канабісу, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, становить 16,810 г (т. 1 а.с. 159 162);

- висновком експерта № 1004 від 18.06.2019, яким встановлено, що на поверхнях наданої на дослідження саморобної конструкції, вилученої 10.06.2019 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 , виявлено екстракт канабісу. Маса екстракту канабісу, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, становить 0,097 г (т. 1 а.с. 167 169);

В судовому засіданні за 04.12.2019 обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України.

В цій частині обвинувачення суд визнає належними та достатніми доказами протокол обшуку від 10.06.2019 з додатками до нього у вигляді DVD-дисків, а також висновок експерта № 1005 від 18.06.2019, які підтверджують як факт зберігання ОСОБА_7 наркотичного засобу канабісу.

Суд констатує, що наркотичний засіб канабіс зберігався в ємності насипом разом із частинками побутового сміття. Належність вказаної ємності (пластикової коробки) обвинуваченому, останній не заперечував в ході проведеного обшуку. Ємність знаходилася в місці, яка виключала її раптове виявлення, стояла в ніші кухонного дивану, серед речей якими безпосередньо користувався обвинувачений (медичні шприци).

Також, з відеозапису вбачається, що на кухні, між сидінням кухонного дивану та стіною стояв пристрій для куріння у вигляді двох обрізаних пластикових пляшок вставлених одна в одну, більша із яких заповнена водою, з кришечкою з фольги та нашаруваннями бурого кольору, ОСОБА_7 заперечив, що він належить йому, сказав, що товариші курили. Пізніше на відео вказував, що пристрій стояв там давно. На запитання працівника поліції, чи вживає ОСОБА_7 наркотичні засоби, останній відповів «ні». Разом з тим, з висновку від 10.06.2019 слідує, що 10.06.2019 о 14:25 год, тобто через півгодини після проведення обшуку, ОСОБА_7 перебував в стані канабіозного сп`яніння. З вказаного суд робить висновок, що ОСОБА_7 в ході обшуку неодноразово брехав працівникам поліції, а саме щодо вживання наркотичних засобів та щодо належності йому бульбулятора, посилаючись на те, що він належить іншим людям, не озвучивши в подальшому яким.

Суд констатує, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним виготовленням та зберіганням наркотичних засобів, достеменно знаючи, як виглядають рослини коноплі, будучи обізнаний зі спосабами їх вживання, використовував спеціально виготовлений пристрій для вживання канабісу «бульбулятор». Розміщення як наркотичного засобу, так і присторою для його вживання фактично в одному місці, з урахуванням наявності на поверхні пристрою для вживання екстракту канабісу, а також перебування обвинуваченого в стані канабіоїдного сп`яніння беззаперечно свідчить про належність всіх цих вилучений речей, в тому числі і наркотичного засобу вагою 16.810 грамів обвинуваченому.

На переконання суду, в ході судового розгляду прокурором надано беззаперечні докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Його версія про те, що вказаний наркотичний засіб належить малознайомим особам, що мешкали в його помешканні, не підтверджується ніякими доказами. Сам обвинувачений не зміг назвати даних цих осіб, які б дали можливість їх ідентифікувати та допитати. Тому суд до цих показів обвинуваченого відноситься критично, як до таких, що надані з метою уникнення відповідальності.

На час вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та передачі обвинувального акту до суду редакція цієї статті мала наступний зміст:

Ті самі дії (дії передбачені ч. 1 ст. 309 КК України), вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Суд враховує те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII), що набирав чинності з 01.07.2020 р., абз. 1 ч.2 ст. 309 КК України викладено в новій редакції, згідно якої кримінальна відповіадьність за цією статтею настає у разі вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, якщо вони вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Таким чином законодавцем звужено перелік кваліфікуючих ознак, що становлять об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

При цьому нова редакція ч. 2 ст. 309 КК України пом`якшила кримінальну відповідальність в порівнянні із попередньою редакцією, зменшивши максимальний поріг санкції трьома роками позбавлення волі та додавши покарання у виді штрафу.

Виходячи з того, що нова редакція ч. 2 ст. 309 КК України пом`якшила кримінальну відповідальність та звузила перелік кваліфікуючих ознак, суд вважає за необхідне при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та призначенні йому покарання застосувати нову редакцію ч. 2 ст. 309 КК України, що повністю буде відповідати вимогам ст. 5 КК України.

Вирішуючи питання, щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає необхідним кваліфікувати їх за ч. 2 ст. 309 КК України (в новій редакції), як незаконне придбання, зберігання, наркотичних засобів, без мети збуту , вчинені протягом року після засудження за цією статтею, так як обвинувачений ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.07.2018 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та звільненням від відбування цього покарання з іспитовим строком 2 роки, протягом року в невстановлені в ході судового розгляду місці, дату та час для особистого вживання без мети збуту, умисно, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який став, незаконно зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

10.06.2019 в ході санкціонованого обшуку території домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, було виявлено та вилучено в кухонному дивані приміщення кухні особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 16,810 грамів, який ОСОБА_7 незаконно зберігав без мети збуту, для власного вживання.

При цьому, кваліфікуючі ознаки злочину, які були передбачені старою редакцією цієї статті, і які були інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_7 , підлягають виключенню із об`єму обвинувачення.

На переконання суду, вказана кваліфікація не буде свідчити про вихід суду за межі пред`явленого обвинувачення, так як кваліфікуюча ознака, яка визначена в новій редакції ч. 2 ст. 309 КК України «вчинення протягом року після засудження за цією статтею» є спрощеною інтерпритацією кваліфікуючої ознаки «повторно», яка була передбачена старою редакцією ч. 2 ст. 309 КК України.

Органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він для особистого вживання без мети збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , на початку травня 2019 року, незаконно, діючи повторно, умисно посіяв невстановлену кількість насіння рослини роду конопель на земельній ділянці за будинком. Після чого, ОСОБА_7 , впевнившись, що насіння роду конопель зійшли, для досягнення своєї мети подальшого виготовлення наркотиків для особистого вживання без мети збуту, почав здійснювати культивування, а саме: періодично виривав бур`ян, періодично поливав рослини, тим самим незаконно вирощував рослини конопель для виготовлення наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту. 10.06.2019 працівниками поліції при проведенні обшуку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено 55 рослин, які відповідно до висновку експерта № 1006 від 18.06.2019 мають морфологічні ознаки характерні для рослин коноплі, містять тетрагідроканнабінол і є рослинами роду коноплі, які ОСОБА_7 незаконно, умисно посіяв та незаконно, умисно виростив з метою подальшого виготовлення та вживання наркотичного засобу без мети збуту.

Орган досудового слідства дійшов висновку, що такими своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК України, як незаконний посів та незаконне вирощування конопель в кількості 50-ти і більше рослин, особою яка раніше вчинила злочин, передбачний ст. 309 КК України.

Суд вважає, в цій частині обвинувачення ОСОБА_7 не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, а тому за цією статтею він підлягає виправданню.

Інкримінованою обвинуваченому ОСОБА_7 ч. 2 ст. 310 КК України передбачена відповідальність за незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку чи конопель особою, яка була засуджена за цією статтею чи яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 307, 309, 311, 317 цього Кодексу, або вчинені за попередньою змовою групою осіб з метою збуту, а також незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку в кількості п`ятисот і більше рослин чи конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, що утворює об`єктивну сторону вказаного кримінального правопорушення.

Проте жодних доказів щодо вчинення саме таких дій саме ОСОБА_7 , стороною обвинувачення в розпорядження суду не надано.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України прокурором, крім доказів, які покладено в основу обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України, надано насутпні докази:

- витяг з ЄРДР за № 0000636 від 18.05.2019, з якого вбачається, що 17.05.2019 до чергової частини Лубенського ВП надійшов рапорт працівника поліції про те, що громадянин на прізвисько « ОСОБА_11 » на території м. Лубни займається незаконним вирощуванням рослин коноплі (т. 1 а.с. 121, 122);

- постанову прокурора Лубенської місцевої прокуратури про об`єднання матеріалів досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000636 від 18.05.2019 за ч. 2 ст. 310 КК України та № 0000810 від 20.06.2019 за ч. 2 ст. 309 КК України в одне провадження № 0000636 (т. 1 а.с. 172, 173);

- протокол обшуку від 10.06.2019 з додатками до нього у вигляді DVD-дисків, де зафіксовано процедуру проведення обшуку домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 , за участю понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході якого було виявлено та вилучено рослини зеленого кольору в кількості 55-ти штук (т. 1 а.с. 132 136);

- висновк експерта № 1006 від 18.06.2019, яким встановлено, що надані на дослідження рослини зеленого кольору в кількості 55-ти штук, вилучені 10.06.2019 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 , відносяться до рослин, які маістять наркотичні засоби та психотропні речовини (т. 1 а.с. 152 154);

Суд констатує, що обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового розгляду категорично заперечував факт здійснення ним посіву та вирощування рослин коноплі на території свого домогосподарства.

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не підтвердили причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до посіву та вирощування виявлениї на території домогосподарства рослин коноплі.

Суд констатує, що ні сукупність вищеперерахованих доказів, ні кожен доказ окремо не вказує на те, що ОСОБА_7 здійснив посів, чи здійснював вирощування коноплі на території домогосподарства де він проживає.

Під поняттям посів слід розуміти внесення в ґрунт насіння рослин коноплі, або ж висаджування в ґрунт вирощеної розсади рослин.

Під поняттям вирощування слід розуміти - різні роботи з догляду за посівами (зокрема, обробка міжрядь, боротьба із шкідниками, підживлення, знищення бур`янів, поливання, тощо).

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису обшуку домогосподарства за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 від 10.06.2019 вбачається, що проростання рослин коноплі виявлено в правому ближньому куті огородженої земельної ділянки на теритрії площею близько 1 квадратного метра. На цій земельній ділянці рослини коноплі проростали хаотично серед бур`яну, слідів прополювання грунту в їх місці проростання, поливу чи догляду за ними, підживлення їх, пересаджування чи розсаджування в інше місце з наданого відеозапису не вбачається.

З вказаного відеозапису вбачається, що рослини мають незначну висоту, стовбури цих рослин тонкі, сліди обриву листочків чи верхівок на цих рослинах відсутні, рослини проростають в місці, де знаходиться велика кількість високого бур`яну, прохід до місця знаходження цих рослин хоч і мається, але є недобре вираженим.

Суд констатує, що виявити ці насадження, не пройшовши до них, не виявляється можливим. При цьому, здійснити посів є можливим шляхом перекидання насіння через паркан домоволодіння, який має висоту близько 150-170 см, що могла зробити і стороння особа.

Суд констатує, що в матеріалах справи взагалі відсутня фіксація об`єктивних ознак факту вирощування рослин коноплі, виявлених в домогосподарстві обвинуваченого ОСОБА_7 , а також відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про здійснення посіву цих рослин саме обвинуваченим.

Суд приймає до уваги, що в ході обшуку помешкання обвинуваченого не було виявлено ніяких даних, які б беззаперечно свідчили, що обвинувачений ОСОБА_7 здійснював посів та догляд рослин коноплі.

Факт зберагання ним висушеного та подрібненого наркотичного засобу канабісу не вказує на те, що цей наркотичний засіб він зірвав із виявнених на території його домогосподарства рослин коноплі, про це також не вказує і факт перебування обвинуваченого в стані канабіоїдного сп`яніння.

Фіксація факту проростання рослин коноплі та висновок експерта, щодо приналежності цих рослин до рослин коноплі лише констатують ці обставини, але ніяким чином не вказують, що ці рослини посіяв, чи вирощував їх саме ОСОБА_7 .

Суд зазначає, що проростання снотворного маку чи конопель на території домогосподарства само по собі не буде утворювати складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 310 КК України, так як склад злочину утворюють активні умисні дії, які виражаються в посіві та вирощуванні цих рослин.

Суд зауважує, що навіть обізнаність особи про існування на території домогосподарства проростаючих рослин коноплі, без вчинення дій спрямованих на їх посів та вирощування не буде утворювати складу злочину, передбаченого ст. 310 КК України.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.ст. 91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Таким чином, проаналізувавши фактичні обставини кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 310 КК України, суд приходить до висновку про недоведеність вчинення останнім інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003, суди можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку. Якщо якась із обставин, наведених у ч. 1 ст. 66, ч. 1 ст. 67 КК, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд при призначенні покарання не може ще раз ураховувати її як пом`якшуючу або обтяжуючу покарання обставину.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає, стан здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом 2 групи та відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину.

Крім того, суд вважає, що органами досудового слідства безпідставно не зазначено обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, рецидив кримінальних правопорушень, та вчинення правопорушення особою у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки про судимість ОСОБА_7 має незняті і непогашені судимості за вчинення умисних кримінальних правопорушень, так як строк судимості неодноразово переривався шляхом вчинення ОСОБА_7 нового правопорушення.

При цьому, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, яке є умисним, вчинене ОСОБА_7 в період протікання цих судимостей, зокрема за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а отже, відповідно до положень ст. 34 КК України в його діях має місце рецидив кримінальних правопорушень, що відповідно до ст. 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 згідно акту медичного обстеження від 10 червня 2019 року перебував в стані канабіоїдного сп`яніння. Вказаний огляд обвинуваченого проводився через 15 хвилин після закінчення обшуку його помешкання.

Суд враховує, що ОСОБА_7 вчинив триваюче правопорушення, при цьому на стадії виявлення і припинення цього правопорушення, перебував в стані викликаному вживанням наркотичних засобів. Це вказує на наявність такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення правопорушення особою у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Інших обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не вбачає.

Приймаючи до уваги викладене, дані про особу обвинуваченого, який є працездатним, але не займається суспільно-корисною діяльністю, зважаючи на те, що обвинувачений вчинив злочин в період відбування покарання у вигляді двох років позбавлення волі із звільненням та іспитовим строком 2 роки, суд не вбачає передбачених законом підстав для застосування при призначенні йому покарання ст. 69 та ст. 75 КК України.

Виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, в період невідбутого покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.07.2018, то суд вважає визначити йому покарання згідно ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до покарання визначеного за цим вироком суду, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.07.2018.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, суд приходить до висновку про необхідність обрання цьому обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили.

При цьому суд визначає, що даний запобіжний захід обирається саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при обмеженні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури - п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, так і положенням ч. 1 ст. 115 КПК України.

В рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягає стягненню вартість проведених судово-хімічних експертиз речових доказів в сумі 1884,12 грн, які лягли в основу обвинувачення за цим вироком суду.

Долю речових доказів по справі вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321 324, 327, 332 335, 339 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 310 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі;

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.07.2018 у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, і остаточно до відбуття засудженому ОСОБА_7 визначити покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши обвинуваченого під варту із зали суду і строк відбування покарання йому обчислювати з 29 серпня 2022 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1884 (одну тисячу вісімсот вісімдесят чотири) грн 12 коп в рахунок відшкодування вартості проведених по справі експертиз.

Речові докази по справі у вигляді:

- 55-ти рослин коноплі, пластикової коробки з рослинами коноплі масою 16,810 г, саморобної конструкції з екстрактом канабісу на ній масою 0,097 г, що знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання вироку суду.

Головуючий