Справа № 203/908/22
Провадження № 1-кс/0203/814/2022
УХВАЛА

23 березня 2022 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , від 17 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 серпня 2020 року під № 0001284, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 , представляючи інтереси потерпілого ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні, подав до канцелярії суду наручним 22 лютого 2022 року примірник скарги на рішення закрити кримінальне провадження, відправленої засобами поштового зв`язку напередодні, 21 лютого, у встановлений для цього строк згідно ст. 304 КПК України, оскільки стороною обвинувачення інша дата вручена копії оскарженої постанови раніше за 18 лютого 2022 року, зазначене скаржником, нічим не підтверджена.

Скарга подана на предмет скасування в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України постанови слідчого про закриття кримінальної провадження з мотивів порушень прав потерпілого, неповноти проведеного досудового розслідування фактів протиправних посягань й односторонності та необ`єктивності висновків про відсутність складу злочину.

В судове засідання представник потерпілого не прибув з поважних причин проходження військової служби у зв`язку із введеним на всій території України воєнним станом, за яких неможлива його подальша участь у невідкладному розгляді скарги у розумний строк, на що потерпілий заперечень не приніс, вважаючи за можливе розглядати скаргу за відсутності адвоката без потреби у правовій допомозі з представництвом будь-яким іншим адвокатом.

Потерпілий ОСОБА_3 , беручи участь у судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції під час трансляції з місця попереднього ув`язнення, підтримав скаргу повністю, наполягаючи на її задоволенні з наведених у ній підстав, і дав пояснення, посилаючись на документи, приєднанні до заяви, що стала приводом для початку цього кримінального провадження. У визначенні статусу ОСОБА_3 слідчий суддя виходить з відсутності прийнятої в порядку ч. 5 ст. 55 КПК України вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим, а так само будь-якої постанови про відмову у задоволенні клопотань відповідно до ст. 220 цього Кодексу, тоді як для виникнення у ОСОБА_3 прав та обов`язків потерпілого згідно ч. 2 ст. 55 КПК України достатньо заяви про вчинення проти нього злочину, обставини якого розслідуються у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду, в судове засідання не прибули, обмежившись направленням зібраних у кримінальному провадженні матеріалів, що розгляду скарги згідно ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає.

Як з`ясовано в судовому засіданні, строк тримання ОСОБА_3 під вартою продовжений до набрання законної сили вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2021 року, яким він в групі з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засуджений у кримінальній справі за № 211/1806/18 з визначенням покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за ст.ст. 146 ч. 3, 187 ч. 2, 189 ч. 4 і 115 ч. 2 п.п. 3, 6, 9, 12 КК України та кримінального проступку за ч. 1 ст. 357 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, до якого зараховане попереднє ув`язнення з моменту затримання 09.02.2018.

ОСОБА_3 , обираючи позицію захисту проти висунутого обвинувачення у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, після зміни складу суду 14.02.2019 та розгляду спочатку кримінальної справи по суті з квітня 2019 року став обстоювати версію самообмови внаслідок домагання від нього самовикриття та показань свідків обвинувачення проти нього прокурором та оперативним підрозділом на стороні обвинувачення шляхом незаконних заходів заподіяння насильницькими діями сильного фізичного болю та мучення електрострумом всупереч заборони катувань та нелюдського поводження за практикою тлумачення ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Римської Конвенції 1950 року), в інтересах перевірки якої Третій слідчий відділ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, з 25 серпня 2020 року під наглядом Дніпропетровської обласної прокуратури проводив досудове слідство у цьому кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 6 2020 17 000 0001284.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , від 17 грудня 2021 року внесене до ЄРДР кримінальне провадження під № 6 2020 17 000 0001284 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 365 КК України, в якому жодній особі про підозру не повідомлялося, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за встановленої відсутності в діянні складу злочину, що відповідає передбаченому порядку згідно ч. 4 ст. 284 КПК України. За змістом мотивувальної частини оскарженої постанови висновки слідчого засновані на показаннях допитаних в якості свідків слідчого та оперативно уповноважених поліції на засадах презумпції їх невинуватості за відсутності підтвердження показань, зокрема, потерпілого ОСОБА_3 добутими з об`єктивних першоджерел фактичними даними обстановки його затримання та слідів зміни стану здоров`я з цього моменту під юрисдикцією поліції. Тобто, провадження закрито по суті з мотивів відсутності події супроводжуваного насильством та погрозами злочинного перевищення влади працівниками правоохоронного органу.

З матеріалів закритого кримінального провадження видно збирання в процесі досудового слідства відомостей медичного огляду та освідування ОСОБА_3 на момент затримання за даними журналів обліку та первинного обстеження осіб, які поміщаються в ІТТ № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, ознайомлення їх з правами та обов`язками попередньо ув`язненого, відповідно до яких одночасно з ОСОБА_8 за підозрою у співучасті в умисному вбивстві 09.02.2018 ОСОБА_3 затриманий за протоколом о 18 год. 50 хв. і доставлений до ІТТ того ж дня о 21 годині з наступним переміщенням до СІЗО о 09 годині 13.02.2018, тоді як проти ночі 09.02.2018 о 00 годин 50 хвилин затриманий тільки інший їх спільник у справі ОСОБА_7 , що узгоджується з протоколом результатів негласної слідчої дії № 48.3/1-667т від 23.02.2018, приєднаним в копії до зібраних матеріалів, усуваючи суперечності у показаннях оперативно уповноважених кримінального розшуку про час, місце і обстановку затримання ОСОБА_3 , спростувавши викликані їх допитами сумніви з цього приводу. При цьому ОСОБА_3 роз`яснені його права ув`язненого в умовах ІТТ 09.02.2018 о 21 годині під особистий підпис, а до того 09.02.2018 ОСОБА_3 з 07 години до 09 години 30 хвилин перебував у Покровському ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, де за офіційною відповіддю з липня 2014 року немає камери попереднього тримання затриманих, залишивши підрозділ поліції під особисту розписку про відсутність яких-небудь претензій, після чого до часу оформлення протоколу затримання перебував у Криворізькому відділі поліції ГУНП в Дніпропетровській області за викликом оперативного підрозділу розшуку, дійсно, з 11 години 15 хвилин з 5-10 хвилинними перервами о 14 годині 15 хвилин, о 17 годині 05 хвилин та о 18 годині 25 хвилин щоразу з розписками про відсутність претензій до поліції, тоді як Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області за даними журналу про потребу ОСОБА_3 у правовій допомозі адвоката повідомлено о 18 годині 05 хвилин.

В свою чергу, архівація записів з камер відеоспотереження у приміщеннях поліції проводиться впродовж 15 діб з наступним їх автоматичним видаленням (знищенням) за 30 діб, про що надані офіційні відповіді у жовтні 2019 року та у січні 2021 року, з огляду на що джерела отримання прямих доказів проявів фізичного та психічного стану ОСОБА_3 під час перебування під юрисдикцією поліції та його зовнішнього вигляду після цього мають визнаватися вичерпаними вже на час подання через рік оспорюваної скарги ОСОБА_3 на жорстоке з ним поводження за відсутності, навіть, теоретичної можливості проведення ефективного розслідування за наявними в такого роду матеріалах фактичними даними огляду затриманого, внаслідок чого звертають увагу перевірені непрямі фактичні дані негайних дій компетентних органів у відповідь, за яких за тлумаченням Європейським Судом з прав людини практичної ефективності загальної заборони нелюдського поводження в §§ 36, 37 рішення від 18.10.2001 у справі «Інделікато проти Італії» (скарга № 31143/96), як правило, можливо уникнути припущень про пособництво чи то пак терпимість держави щодо незаконних заходів поліції, підтримуючи суспільну довіру до дотримання нею принципу законності в поводженні з особами під її контролем.

Так, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу з триманням ОСОБА_3 під вартою слідчий суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу за зовнішнім виглядом цього підозрюваного, його фізичним та психологічним станом та іншими конкретними обставини, що стали відомими слідчому судді в процесі розгляду, не знайшов підстав для вжиття заходів відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 206 КПК України в порядку частини сьомої цієї статті, що набуває особливого значення з огляду на відмітки у журналі ІТТ про доставлення ОСОБА_3 до того 09.02.2018 не тільки без виявлення лікарем слідів яких-небудь тілесних ушкоджень, а й без жодних скарг на самопочуття та заподіяний біль за змістом власноручної розписки ув`язненого після роз`яснення йому його прав.

Самостійність слідчого в його процесуальній діяльності згідно ч. 5 ст. 40 КПК України на засадах змагальності сторін у кримінальному провадженні відповідно до ст. 22 цього Кодексу пов`язана з обстоюванням стороною обвинувачення її правової позиції самостійно, чим визначаються дискреційні повноваження слідчого за ст.ст. 93, 223 КПК України у збиранні доказів за допомогою визначених на власний розсуд слідчих дій. Тому слідчий суддя не вправі втручатися в порядку судового контролю за обґрунтованістю і законністю закриття кримінального провадження у доцільність допиту потерпілого за наявності у добутих слідчим матеріалах письмових звернень та пояснень такого потерпілого, в яких послідовно викладена обстоювана ним позиція жорстокого поводження, яка не знаходить свого підтвердження у зібраних об`єктивних фактичних даних протоколів, речових доказів та медичних оглядів.

Відповідно, вжиті слідчим заходи перевірки, дозволяючи з`ясувати стан фізичного здоров`я затриманого ОСОБА_3 за час перебування під контролем поліції, щоб розвіяти сумніви у застосуванні до нього сили не більше, ніж виправданої його поведінкою в обставинах затримання і проведення оперативно-розшукових заходів, за практикою тлумачення Європейським Судом з прав людини в § 71 рішення від 14.03.2002 у справі «Пол і Одрі Едвардс проти Сполученого Королівства» [ECHR 2002-II (скарга № 46477/99)] можуть вважатися ефективним розслідуванням оспорюваної скарги ОСОБА_3 на жорстоке поводження в межах розсуду процесуальної самостійності слідчого відповідно до засад законності кримінального провадження за ч. 2 ст. 9 КПК України.

Натомість, у поданій адвокатом скарзі не наведена власна висунута потерпілим версія обставин, яка не була б перевірена внаслідок відсутності його допиту за відсутності підтвердження надіслання потерпілим ОСОБА_3 будь-яких інших клопотань слідчому, які б до того не були б вже розв`язанні Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з наданням слідчому доступу до результатів їх вирішення, а так само немає вказівки на процесуальні джерела збирання доказів, які не використані слідчим, але мають істотне значення для висновків про достовірність даних журналів ІТТ про стан здоров`я затриманого, тоді як доводам про порушення права на захист внаслідок суто факту перебування під контролем поліції впродовж дня, 09.02.2018, з 07 години до оформлення затримання протоколом о 18 годині 50 хвилин може бути надана відповідна оцінка під час апеляційного та касаційного перегляду вироку стосовно ОСОБА_3 , але відносності до предмету судового контролю за закриттям кримінального провадження без обґрунтованого припущення факту жорстокого поводження чи підробки розписок про відсутність претензій до поліції такі доводи скарги не мають.

Разом з тим, у справі, де фігурує особа, яка перебуває під вартою під контролем сторони обвинувачення, за практикою тлумачення сумнівів у доведеності вини Європейським Судом з прав людини в § 100 рішення від 27.06.2000 у справі «Салман проти Туреччини» [ECHR 2000-VII (заява № 21986/93)] події перебігу провадження у справі повністю чи більшою мірою належать до сфери виключно обізнаності державного обвинувачення, а обґрунтовані припущення фактів виникають стосовно наслідків жорстокого поводження за час перебування під вартою, позаяк не для самого факту такого поводження, що має бути доведений потерпілим ОСОБА_3 , який не скористався своїм правом за ст. 56 КПК України своєчасно вжити заходів для звернення за медичною і правовою допомогою з метою фіксації застосування до себе насильницьких дій, а заявив про такі події, коли, навіть, теоретична можливість їх перевірки в процесі ефективного і ретельного розслідування з альтернативних джерел, окрім документів про умови тримання, вже відсутня.

Наданий потерпілим висновок спеціаліста-поліграфолога від 23.05.2019 слідчий суддя оцінює критично, як з формальних міркувань його допустимості, так і через достатні вагомі сумніви в його достовірності, з яких слідчий вправі був не приймати такий висновок до уваги. А саме, використання поліграфа допускається згідно Інструкції про призначення і проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мін`юсту № 53/5 від 08.10.98, як невід`ємна складова судово-психологічної експертизи, яка має проводитися з дотриманням затверджених цим же наказом науково-методичних рекомендацій до формулювання питань та збирання вихідних даних з орієнтувальної інформації, отриманої під час опитування за допомогою комп`ютерного поліграфа, чому за формою та змістом така довідка спеціаліста ОСОБА_9 не відповідає. Питання достовірності показань не належить до компетенції такого спеціаліста, а складає повноваження суду та правоохоронних органів за їх внутрішнім переконанням згідно ст. 94 КПК України. Насамкінець, спеціаліст у своїй довідці, поіменованій висновком, сам застеріг про імовірнісний характер отриманих результатів фізіологічних реакцій підекспертної особи, що категорично не виключає реєстрацію психологічного реагування ОСОБА_3 на вразливість свого становища, коли він потрапив у стресову ситуацію контролю поліції за своїм пересуванням з наступним затриманням за підозрою у причетності до особливо тяжких злочинів, сприймаючи все сказане на свою адресу про невідворотність покарання як погрозу своєму майбутньому єству.

Таким чином, доводи про недотримання слідчим формальностей у статусі ОСОБА_3 як потерпілого у цьому кримінальному провадженні за змістом скарги адвоката не впливають на повноту, об`єктивність і всебічність висновків слідчого про обставини затримання ОСОБА_3 та отримання від нього показань, його подальшої процесуальної поведінки, які ні окремо, ні в сукупності не вказують на подію насильницького впливу на ОСОБА_3 з втручанням в його свободу самовикриття.

Слідчий суддя, вислухавши доводи потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження, розпочатого 25 серпня 2020 року з внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 6 2020 17 000 0001284, перевіривши постанову слідчого від 17 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину за ч. 2 ст. 365 КК України на предмет її законності та обґрунтованості в частині дотримання інтересів ОСОБА_3 , дійшов у судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України стійкого внутрішнього переконання у правильності, по суті, рішення про закриття кримінального провадження, яке не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань внаслідок використання процесуальних прав і статусу потерпілого всупереч його призначенню у демократичному суспільстві без належної добросовісності з метою ухилення від кримінальної відповідальності, з огляду на шо підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Адвокату ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 у задоволенні скарги на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , від 17 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження, розпочатого 25 серпня 2020 року з внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 6 2020 17 000 0001284 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 365 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з плином п`яти днів, починаючи з наступного за днем її оголошення, а для ув`язненого за днем вручення її копії, впродовж яких може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання у письмовій формі апеляційної скарги.
Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження о 09 год. 10 хв. 02 лютого 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1