ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/509/22

Провадження № 11-кп/4820/432/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2022 року обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 травня 2022 року включно.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він в період часу з 04 грудня 2021 року по 13 січня 2022 року в м. Кам`янці-Подільському вчиняв крадіжки.

Задовольняючи клопотання прокурора суд мотивував своє рішення тим, що обвинувачений перебуваючи на волі зможе впливати на потерпілих, свідків, які в суді ще не допитані, а ухилення від суду є цілком ймовірне і не виключається, в силу санкції статті, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на 5 років, ризик продовження злочинної діяльності також є високоймовірним, адже обвинувачений обвинувачується у вчинені крадіжок, які згідно обвинувального акту повторно вчинив після обрання йому домашнього арешту. Таким чином, більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і домашній арешт не можуть запобігти ризикам, які є очевидними, при цьому, суд враховує, що у м.Києві, щодо обвинуваченого розглядаються інші кримінальні провадження, а тому утримання під вартою забезпечить належний судовий розгляд. У справі проводиться підготовче судове засідання, строк тримання під вартою завершується 17 березня 2022 року, і в такий короткий строк розглянути справу неможливо. Більш м`які запобіжні заходи не гарантують належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити йому запобіжний захід з тримання під ватою на більш м`який запобіжний захід з метою виконання свого громадського обов`язку по захисту суверенітету та територіальної цілісності України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так відповідно до положень ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

При цьому в ході судового розгляду відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин: підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На думку колегії суддів, як прокурором при зверненні з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , так і судом при вирішенні вказаного клопотання в ході підготовчого судового засідання зазначених вимог закону було дотримано.

Предметом дослідження судом під час розгляду провадження при розгляді даного клопотання були саме обставини, передбачені ч.3 ст. 199 КПК України, тобто обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження.

Так, як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово вчиняв майнові злочини, зокрема на даний час на розгляді в Шевченківському районному суді міста Києва перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 186 КК України, на розгляді в Голосіївському районному суді міста Києва перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 187 КК України. Вищевказане свідчить, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, вчинив ряд нових кримінальних правопорушень, тому у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 не одружений, утриманців немає, офіційно не працевлаштований та немає постійного джерела доходів, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем його проживання, та в сукупності з реальним покаранням у виді позбавлення волі, яке загрожує йому у випадку визнання його винним у пред`явленому обвинуваченні, дає підстави вважати, що він може переховуватися від суду. При цьому суд вважає, що названі ризики досягають такого ступеню вірогідності, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе відвернути зазначені ризики, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

З огляду на викладене докази та обставини, на які посилався прокурор в клопотанні під час судового розгляду провадження, дали колегії суддів першої інстанції підстави вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати та потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому суд першої інстанції з урахуванням даних обставин провадження правильно прийшов до висновку про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також про те, що зміна запобіжного заходу під час розгляду провадження в суді першої інстанції на більш м`який, не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним ст.177 КПК України та належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та цілком обґрунтовано обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою під час підготовчого судового розгляду провадження в суді першої інстанції.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів, наведених в ній, та скасування ухвали суду, відсутні.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом.

Керуючись ст. ст. 315, 331, 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2022 року про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до 12 травня 2022 року включно залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з часу її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді