ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1837/22 Справа № 202/3193/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Добровілля Васильківського району Дніпропетровської області, громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпрі, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопрушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 серпня 2022 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат посилається на невідповідність ухвали вимогам п.п. 2-4 ч. 1 ст. 196 КПК України. Адвокат вважає, що суд не навів відомостей про обставини, які вказують на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, докази на їх підтвердження, а також обставини, які свідчать про недостатність застосування альтернативного запобіжного заходу для запобігання цим ризикам. Захисник зазначає, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, де проживає разом із рідними та малолітньою дитиною, місце роботи, де працює неофіційно, що свідчить про наявність у останнього міцних соціальних зв`язків. На переконання захисника, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та застосувати щодо його підзахисного більш м`який запобіжний захід.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат посилається на недоведеність встановлених судом ризиків. Захисник зазначає, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, а за час тримання під вартою в останнього різко погіршився стан здоров`я, він перебуває у лікувальному відділі слідчого ізолятора та потребує постійного медичного нагляду. Окрім цього, адвокат звертає увагу на те, що наразі судом допитано всіх свідків та потерпілих, які не вказали на ОСОБА_7 як на особу, яка скоїла злочини. При цьому, судом досліджено майже всі докази, які також не вказують на причетність останнього до їх вчинення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та захисників, які апеляційні скарги підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 06 червня 2022 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останніх.
Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.
Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, особи останніх та відповідно наявність передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою, та захисниками не наведені.
Доводи захисників обвинувачених про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , покарання, яке загрожує останнім, а також обставини провадження та стадію його розгляду, беззаперечно вказує на їх існування.
Твердження захисників про наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків суд не приймає до уваги, оскільки останні не підтверджуються належними доказами. До того ж, наведені обставини в даному випадку не можуть бути стримуючим фактором належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Доводи захисника ОСОБА_7 про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, який унеможливлює його тримання під вартою, суд не приймає до уваги, оскільки останні не підтверджуються жодними доказами.
Не заслуговують на увагу й доводи захисту про відсутність доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення злочинів, оскільки ці обставини перевіряються судом під час ухвалення остаточного рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.
Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
При цьому, колегія суддів хоча і погоджується з необхідністю подальшого тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проте звертає увагу суду першої інстанції на тривалий строк ув`язнення останніх.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопрушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4