Провадження № 1-кп/522/219/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Осііка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання - Рембач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднанні обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000830 від 02.09.2020 року, №0000918 від 12.08.2021 року та №0000818 від 01.09.2020 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.05.2012 року Комсомольським районним судом м. Херсон за ч.1 ст. 186 КК України до 200 годин громадських робіт;

- 07.06.2013 року Комсомольським районним судом м. Херсон за ч. 2 ст. 389, 71 КК України до 1 місяцю 10 днів арешту;

- 19.03.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України 5 місяців арешту;

- 04.10.2018 року Дніпропетровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

- 16.01.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі;

- 02.11.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Кирилюк А.А.,

захисника Рахнянської С.В.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

встановив:

Так, 31.08.2020 року, близько 11 год. 40 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні магазину «Чайна симфонія», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 25, маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, підійшов до робочого столу та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав з робочого столу мобільний телефон «Samsung A51», IMEI №1: НОМЕР_1 , IMEI №2: НОМЕР_2 , вартістю 9499 грн., який належить потерпілій ОСОБА_2 , після чого із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 9499 грн.

Крім того, 01.09.2020 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи в торговому залі магазину «Оптика», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 70, маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, підійшов до робочого столу ОСОБА_3 та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав з робочого столу мобільний телефон «Samsung A20s» потерпілої ОСОБА_3 , в корпусі чорного кольору, ІМЕІ №1: НОМЕР_3 , ІМЕІ №2: НОМЕР_4 , вартістю 5000 грн., після чого ОСОБА_1 з викраденим покинув місце вчинення злочину, розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричиним потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 грн.

Крім того, 27.10.2020 року, близько о 17 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні магазину «Кактус» розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Буніна, 42, маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, підійшов до робочого столу та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав з робочого столу мобільний телефон «Aphone 8, Silver, 256 GB», потерпілої ОСОБА_4 вартістю 18522,85 грн., після чого із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 18522,85 грн.

Крім того, 11.08.2021 року, близько 20 години 24 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні магазину «Вино FM», розташованого за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка 8/1, маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, підійшов до столу та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав з столу мобільний телефон «Xiaomi Redme 8t» потерпілої ОСОБА_5 , вартістю 7500 грн., після чого із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 7500 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчинених злочинів визнав повністю, щиро кається у вчиненні інкримінованих злочинів, підтвердив обставини злочинів, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальних актах та надав наступні покази.

Обвинувачений ОСОБА_1 суду пояснив, що він перебуваючи у магазинах «Чайна симфонія», «Оптика», «Кактус», «Вино FM» розташованих у м. Одесі, звідки таємно викрав мобільні телефони потерпілих, які перебували на робочих столах у магазинах, після чого із викраденим майном з міст вчинення злочинів зник, розпорядився ними на власний розсуд.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_1 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками, як таємне викрадання чужого майна, крадіжка, вчинене повторно.

Відповідно до положень ст. ст. 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_1 при участі захисника зазначив, що провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочинів викладені в обвинувальних актах. У скоєному щиро покаявся.

Одночасно ОСОБА_1 при участі захисника також зазначив, що докази його вини добуті під час досудового розслідування визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Визнання вини ОСОБА_1 є послідовним, логічним і не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. При цьому, зазначене відбувалось у присутності захисника, який підтвердив добровільність позиції обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_1 визнав свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальних актах, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та кваліфікує його дії, як таємне викрадання чужого майна, крадіжка, вчинене повторно.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_1 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, згідно ст. 12 КК України, є не тяжкими злочинами, особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має середню освіту, місце реєстрації та проживання

У відповідності до приписів ст. 66 КК України, суд визнає обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, визнання вини та щире каяття.

Також, враховуючи приписи ст.67 КК України, суд встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно практики Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи та їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_1 має бути призначене покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Також суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р., в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 р. ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Крім того, з огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, зарахувавши при цьому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив кримінальні правопорушення до постановлення попереднього вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року, суд вважає, що ОСОБА_1 остаточне покарання має бути призначено, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Також враховуючи, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає недоцільним застосовувати дію ст.ст. 69, 75 КК України.

Потерпла ОСОБА_2 подала цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_1 про відшкодування завданої матеріальної шкоду у розмірі 9499 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Обвинувачений цивільний позов ОСОБА_2 визнав повністю.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_2 до обвинуваченого ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка його заподіяло, в повному об`ємі.

Згідно ст.ст. 23 ч. 3, 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності вини, грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено та матеріалами провадження підтверджується, що потерпілій ОСОБА_2 були завдані збитки в розмірі 9499 грн., заявленому в цивільному позові, які підлягають відшкодуванню обвинуваченим на користь цивільного позивача.

З урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, тривалістю фізичних та моральних страждань потерпілої від злочинних дій обвинуваченого, наслідків для потерплої, вважає доцільним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000 грн., оскільки такий розмір моральної шкоди є справедливим і співрозмірним з понесеними потерпілою моральними стражданнями від злочину.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги потерплої ОСОБА_2 підлягають задоволенню, з обвинуваченого ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 має бути стягнута матеріальна шкода у розмірі 9499 грн., та моральна шкода у розмірі 5000 грн.

Інших цивільних позовів у кримінальних провадження заявлено не було.

Під час досудового розслідування кримінальних проваджень експертизи не проводились, у зв`язку з чим відсутні витрати на залучення експертів.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховуючи ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що були підставою для обрання відносно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, не вбачає підстав для зміни або скасування обраного відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 6 місяців арешту, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_1 покарання у виді1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, ОСОБА_1 у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень зарахувати строк відбутого покарання призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року, з урахуванням того, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_1 строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 17.08.2021 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з 17.08.2021 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 до обвинуваченого ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 9499 (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Речові докази, відповідно до постанов про визнання речових доказів, а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung A20s» повернути власнику ОСОБА_3 ;

- цифровий диск CD-R 52X700MB, 80 min оранжевого кольору залишити та зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- цифровий носій, диск DVD з відеозаписом тривалістю з 20:50:30 до 20:54:08, об`ємом 700 МБ, на якому записано 1 файл залишити та зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- цифровий диск DVD, злотого кольору, ємкістю 4,7 GB, на якому записано відео з камер відеоспостережень в приміщенні магазину «Чайна симфонія», залишити та зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- цифровий диск CD-R ємкістю 700 МБ, білого кольору, на якому записано відео з камер відеоспостережень в приміщенні магазину «Кактус» залишити та зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: