Дата документу 16.08.2022 Справа № 204/6190/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №204/6190/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/533/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255-3 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 в режимі відеоконференції EASYCON,

захисника-адвоката ОСОБА_8 , в режимі відеоконференції EASYCON,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщення Марганецького міського суду Дніпропетровської області.

Прокурор у кримінальному провадженні звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000420 від 26 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255-3 КК України - повернуто до Дніпропетровської обласної прокуратури.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні при вирішенні питання про можливість призначення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 до судового розгляду не дотримався вимог КПК України та ухвалив незаконне, необґрунтоване та невмотивоване рішення про повернення обвинувального акту прокурору за відсутності підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, що істотно вплинуло на дотримання розумних строків для прийняття судом процесуальних рішень по суті кримінального провадження.
Так, прокурор не погоджується з висновками суду щодо підстав для повернення обвинувального акту прокурору та зазначає, що такі підстави та мотиви є надуманими та викривленими судом, а також такими, що не відповідають переліку та змісту відомостей, зазначених стороною обвинувачення в обвинувальному акті, виходячи з такого.
Так, з кримінального провадження №0000537 виділено кримінальне провадження №0000420 від 26 липня 2021 року за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255-3 КК України, досудове розслідування здійснювалось СУ ГУНП в Дніпропетровській області.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 січня 2021 року ОСОБА_6 , з метою уникнення конфліктної ситуації, звернувся до ОСОБА_9 , як до особи, яка має злочинний статус «смотрящого» на території м. Марганець, Дніпропетровської області, тобто особа, яка поширює злочинний вплив на території зазначеного району, з метою застосування злочинного впливу та вирішення конфлікту, що полягав у повернені викрадених невстановленими особами речей ОСОБА_6 , на що ОСОБА_9 , виконуючи відведену роль у організованій групі, узгодивши свої злочинні дії з ОСОБА_10 , погодився посприяти вирішенню конфліктної ситуації.
В подальшому, 11 серпня 2021 року у зв`язку із наданням ОСОБА_6 викривальних показів, визнанням вини та активним сприянням розкриттю провадження до Красногвардійсього районного суду направлено обвинувальний акт разом із угодою про визнання винуватості.
Під час підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду.
Суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у затвердженні угоди відмовив у зв`язку з тим, що укладена угода суперечить вимогам КПК України, порушує права та інтереси осіб, які не є сторонами кримінального провадження.
В подальшому прокурор, обвинувачений та його захисник просили призначити судовий розгляд, однак суддя повернув обвинувальний акт на підставі наведених вище підстав.
Так, при ухваленні вищевказаного оскаржуваного рішення, судом не взято до уваги те, що викладення в обвинувальному акті відомостей про ОСОБА_11 , а саме: «Правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення за обвинуваченням ОСОБА_11 : умисні дії ОСОБА_6 , кваліфікуються за ч.1 ст.255-3 КК України, а саме: звернення до особи, яка завідомо до винного може здійснювати злочинний вплив, зокрема, до особи, яка перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, з метою застосування нею такого впливу», є всього лише технічною посилкою слідчого, та ОСОБА_11 не має жодного відношення до даного кримінального провадження.
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не є учасниками та не мали жодного статусу в межах кримінального провадження №0000420 від 26 липня 2021 року, у зв`язку з чим, відсутня необхідність у виконанні щодо них вимог ст.290 КПК України.
Однак, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за вказаними в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 фактами, повідомлено про підозру в межах кримінального провадження №0000537.
Також, суддя не взяв до уваги той факт, що у відповідності до усталеної практики Верховного Суду, вирок на підставі угод не має преюдиціального характеру, тому обвинувальний акт жодним чином не порушує право ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на захист.
Так, відповідно до Постанови Верховного Суду від 18 травня 2020 року (справа № 639/2837/19, провадження № 51-5394кмо19) об`єднана палата наголошує на тому, що дані про осіб, які містяться у процесуальних документах, складених слідчим або прокурором (обвинувальному акті, повідомленні про підозру, тощо) у кримінальному провадженні, не можуть слугувати підставою для визнання вироку на підставі угоди про визнання винуватості однієї особи таким, що стосується прав, свобод та інтересів інших осіб. Ці процесуальні документи, на відміну від вироку суду, містять твердження сторони обвинувачення про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.13 ч.1 ст.3 КПК), з викладенням обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ст.ст. 91, 92, 277, 291 КПК України.
Обвинувальний акт разом із угодою про визнання винуватості щодо ОСОБА_6 попри те, що містить твердження, що кримінальне правопорушення останній вчинив звернувшись до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є суб`єктами підвищеного злочинного впливу, але стосуються виключно обвинувачення ОСОБА_6 , який уклав угоду про визнання винуватості.
Поряд з цим, у вищевказаному рішенні йдеться про недопустимість викладення прізвища, ім`я, по-батькові осіб або найменування юридичної особи, справа щодо яких не розглядалася саме у вироку на підставі угоди, а не в обвинувальному акті.
Крім того, прокурор має можливість усунення даних недоліків в процесі судового розгляду на підставі ст.338 КПК України.
Разом з цим, існують рішення та практика Верховного Суду з цього питання, відповідно до яких кримінальний процесуальний закон не надає можливість суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку із неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора. Зокрема, така позиція викладена у Постанові ВС від 03 липня 2019 року справа № 273/1053/17.
При цьому, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що діючим КПК України передбачені механізми зміни чи уточнення обвинувачення у випадках, коли за результатами дослідження доказів виникне у цьому необхідність.
Окрім того, судом не враховано те, що за результатами розгляду провадження, на підставі аналізу та оцінки досліджених доказів суд має право змінити кваліфікацію на злочин, за який передбачене більш м`яке покарання, виключити надлишкову кваліфікацію чи зменшити обсяг обвинувачення.
З урахуванням викладеного, прокурор вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають змісту обвинувального акту, та фактично ґрунтуються на поза процесуальному немотивованому небажанні призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Отже, суд ухвалив оскаржуване рішення на підставі надуманих, вибіркових та викривлених висновків, які не відповідають дійсності, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону в частині ухвалення законного, обґрунтованого судового рішення.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.291 КПК України та містить, зокрема, виклад усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.
З огляду на роз`яснення термінів, які містяться в ч.1 ст.3 КПК України, підготовче судове провадження є невід`ємною складовою кримінального провадження у суді першої інстанції та його завданням, відповідно до положень ст.ст. 3, 14 КПК України, є процесуальне та організаційне забезпечення судового розгляду.
Цих вимог суд при постановленні ухвали від 23 вересня 2021 року не дотримався та істотно їх порушив.
Порушення вищевикладених норм матеріального та процесуального права судом є суттєвими, оскільки істотно вплинули на дотримання розумних строків для прийняття судом процесуальних рішень по суті кримінального провадження, додержання прав обвинуваченого на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, а також на судовий розгляд обвинувачення щодо нього у найкоротший строк.
Прокурор вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000420 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255-3 КК України, та додатки до нього, повністю відповідають вимогам ст.ст. 30, 291, 293 КПК України, оскаржувана ухвала є незаконною і необґрунтованою, підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушенням судом вимог кримінального процесуального закону при ухваленні судового рішення та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції підготовчого судового засідання.

Згідно з ухвалою суду, 18 серпня 2021 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.255-3 КК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які, підтримали апеляційну скаргу прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

За змістом п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Вимоги до обвинувального акта визначені у ст.291 КПК України.

На думку колегії суддів, обвинувальний акт у цьому провадженні вимогам зазначеної статті в цілому відповідає.

Вказаний акт складений слідчим та затверджений прокурором з зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та займаних посад останніх; в акті міститься найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; вказано анкетні відомості обвинуваченої, потерпілої; викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване обвинувачення; та зазначені інші відомості, передбачені вказаною статтею.

Недоліки, на які вказав суд в оскаржуваній ухвалі, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору у розумінні положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, та не перешкоджають призначенню судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищевказаний обвинувальний акт повернутий прокурору судом першої інстанції без передбачених на те законом підстав, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, та відповідно до положень ст.409 КПК України, підлягає скасуванню.

Оскільки вирішення питань, передбачених ст.314 КПК України, відноситься до компетенції місцевого суду, скасовуючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.404-405,407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000420 від 26 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255-3 КК України, повернуто до Дніпропетровської обласної прокуратури, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4