Дата документу 06.10.2022
Справа № 316/385/22
Провадження № 1-і/334/5/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні, в режимі відеоконференції клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Садове, Токмацького району, Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000052від 10 лютого 2022 року.
Клопотання обґрунтоване наступним, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, та вчинив новий злочин за наступних обставин. Так, 09 лютого 2022 року, близько 16 години 00 хвилини, діючи з корисливих мотивів, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, за допомогою фізичної сили рук, шляхом пошкодження вітрового скла водійської двері автомобіля «Ford» модель «Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував на території парковки біля магазину «Карамель» по проспекту Будівельників у місті Енергодар, Василівського району, Запорізької області, проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_5 чоловічу барсетку чорного кольору, яка матеріальної цінності не становить, в якій знаходився мобільний телефон марки «Voguery R 11 Max» 32 ГБ в корпусі золотистого кольору, імеі: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-22/2549-ТВ від 15.02.2022, становить 1333 гривні 33 копійки, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1333 гривні 33 копійки.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, обґрунтовується та повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- оглядом місця події від 10 лютого 2022 року, в ході якого з поверхні водійської двері автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучено три сліди пальців рук;
- допитом потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив, що 09.02.2022, близько 16:00 години, залишив автомобіль марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому працює, біля магазину «Карамель» по проспекту Будівельників в місті Енергодар, через хвилин 10-15 коли повернувся виявив відсутність барсетки, в якій знаходився мобільний телефон марки «Voguery R 11 Max» 32 ГБ в корпусі золотистого кольору;
- допитом свідка ОСОБА_6 , який показав, що 10.02.2022, близько 10:00 години, його знайомий ОСОБА_4 , попрохав його закласти до ломбарду ПО «Парус» по вулиці Молодіжна в місті Енергодар;
- допитом свідка ОСОБА_7 , яка показала, що 16.02.2022 працівникам поліції було надано їй відеозапис з камер відеоспостереження ломбарду «Парус», на якому вона впізнала свого рідного брата ОСОБА_4 ;
- оглядом предмету від 10.02.2022, в ході якого було оглянуто та вилучено чоловічу барсетку чорного кольору, записник чорного кольору, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , дані речі для огляду було ОСОБА_8 ;
- оглядом предмету від 14.02.2022, в ході якого оглянуто мобільний телефон марки «Voguery R 11 Max» 32 ГБ в корпусі золотистого кольору;
- оглядом від 16.02.2022, в ході якого оглянуто відеозапис з камер відеоспостереження ломбарду ПО «Парус» по вул. Молодіжна, в місті Енергодар, Запорізької області, на якому підозрюваний ОСОБА_4 , закладає до ломбарду під заставу викрадений мобільний телефон марки «Voguery R 11 Max» 32 ГБ в корпусі золотистого кольору;
- висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-22/2397-Д від 14.02.2022, відповідно до якого сліди папілярних візерунків пальців рук, які вилучені при огляді місця події від 10.02.2022, придатні до ідентифікації, та один з яких залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_4 ;
- висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-22/2549-ТВ від 15.02.2022, відповідно до якого вартість телефона марки «Voguery R 11 Max» 32 ГБ в корпусі золотистого кольору, імеі: НОМЕР_2 , становить 1333 гривні 33 копійки.
17.02.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.02.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
18.04.2022 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, до 16.06.2022 (включно).
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, до 14.08.2022.
12.08.2022 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 продовжено до 10.10.2022 включно.
На теперішній час обвинувачений ОСОБА_4 утримується в ДУ «Кропивницькому слідчому ізоляторі».
На цей час встановлено, що ризики які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли та не зменшилися. Зокрема під час досудового слідства встановлено:
- п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України може переховуватись від суду.
Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 на теперішній час обґрунтовано обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, покарання за вчинення якого передбачено лише у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Крім того, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не одружений, не має стійких суспільних зв`язків та осіб, які б могли з позитивної сторони охарактеризувати останнього та поручитись за нього. Тому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасовою окупацією деяких територій, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом нiж тримання під вартою, матиме можливість переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, унеможлививши проведення за його участі необхідних слідчих дій для повного та всебічного судового розгляду, а також виконання у відношенні нього процесуальних рішень.
Щодо ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 працездатний, проте не працює та не навчається, будь-якою суспільно корисною працею не займається. Також встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.
Наразі, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що свідчить про те, що злочинна діяльність для ОСОБА_4 стала звичайним способом життя та способом заробітку коштів для існування, що вказує на обґрунтований ризик вчинити ним інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти аналогічні корисливі злочини.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується на відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває без дозволу прокурора. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, то одних лише особистих зобов`язань ОСОБА_4 не достатньо. Крім того, місце проживання ОСОБА_4 , який не має місця реєстрації, знаходиться на території міста Енергодар, Василівського району, Запорізької області, яка на теперішній час є тимчасово окупованою, у зв`язку з чим на теперішній час відсутня будь яка можливість контролю за зобов`язаннями ОСОБА_4 ; осіб, які могли б поручитися за належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено; відсутність у ОСОБА_4 офіційного місця роботи та офiцiйного джерела доходів свідчить про очевидну неможливість виконання запобіжного заходу у вигляді застави та м`якість цього запобіжного заходу. Kpiм цього, на цей час заставу ОСОБА_4 так і не внесено.
На даний час вказані ризики не зникли, не зменшилися та є наявними, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання особи під вартою не забезпечить належного виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засідання своє клопотання підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у клопотання та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Крім того, прокурор зазначила, що обвинувачений перебуває під вартою з лютого 2022 року. Провадження надійшло на розгляд до Енергодарського міського суду Запорізької області. Наглядове провадження залишилося на тимчасово окупованої території, як в подальшому буде розглядатися кримінальна справа їй не відомо, оскільки це питання не врегульоване законодавством.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики, які зазначені прокурором у клопотанні про продовження запобіжного заходу обвинуваченому не обґрунтовані, він зобов`язується не переховуватися від суду, не вчиняти інші злочини. Просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, суд вважає, що запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою підлягає заміні на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При розв`язанні клопотань прокурора та захисника, судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, позиція викладена п.80 рішення у справі "Марченко проти України" згідно якої, при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.
Суд враховує вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Луценко проти України» від 3 липня 2012 року зазначив, що однією з вимог пункту 3 статті 5 Конвенції є те, що судовий контроль за триманням під вартою має бути автоматичним. Пункт 4 статті 5 Конвенції передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення їх свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано та потім узято під варту (пункт 95).
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Beccievv.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).
Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилитися до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне («Пшевечерський проти Росії» від 24 травня 2003 року).
Первісно ОСОБА_4 взято під варту ще ухвалою слідчого судді Енергодарського міського Запорізької області від 21.02.2022 року. Тобто, на даний час обвинувачений перебуває під вартою вже більше семи місяців.

Суд вважає, що стороною обвинувачення не надано фактичних даних та доказів про те, що на даний час існують ризики, які раніше були взяті до уваги слідчим суддею, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, мають бути реальними та їх існування має бути оцінено з урахуванням конкретних обставин.
Таким чином, ризики зазначені прокурором при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою суд вважає необґрунтованими.
За такої обставини суд дійшов висновку, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 перестало бути розумним, а отже у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу необхідно відмовити, а обвинуваченому необхідно змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 202, 350 КПК України,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання задовольнити.
Змінити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , такі обов`язки:
- прибувати до прокурора, суду, за телефонним або за іншим, встановленим законом, викликом у встановлений час;
- повідомляти прокурора, суд залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
В порядку ст. 179 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснюється, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжних захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошений 07 жовтня 2022 року о 16:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1