Справа № 504/2539/22
Номер провадження 1-кп/504/693/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2022 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000029 від 31.01.2022, який надійшов з Доброславської окружної прокуратури 31.08.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сторожинець Чернівецької області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, має на утриманні дружину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 інваліда 1 групи та малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що на початку 2000 року, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, у ОСОБА_4 виник кримінально протиправний намір, направлений на підроблення офіційного документа (посвідчення водія) та його подальше використання.
На виконання свого протиправного умислу, на початку 2000 року, точний дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, діючи умисно, з метою подальшого використання підробленого посвідчення водія, ОСОБА_4 вступив в змову з невстановленою органом дізнання особою, та, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, що виразились у пособництві у вчиненні підроблення офіційного документа (посвідчення водія), достовірно знаючи, що його особисті дані та документи будуть використані для підроблення офіційного документа, виступаючи пособником протиправних дій невстановленої особи, надав вказаній особі свої особисті дані для подальшого їх внесення до підробленого документу, тобто надав засоби та сприяв підробленню офіційного документу посвідчення водія.
У подальшому, невстановлена особа, у невстановлений органом дізнання час та місці, підробила офіційний документ посвідчення водія, який надає право керувати транспортним засобом та видається відповідно до Постанови КМУ від 08 травня 1993 року №430 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та доступу громадян до керування транспортними засобами», а саме бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.02.2000 на право керування транспортними засобами категорій «А, В, С», виданий ДАІ МВС УМВ від 17.03.2000 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке згідно Єдиного державного реєстру МВС України ОСОБА_4 не видавалось, та передала громадянину ОСОБА_4 для його подальшого використання.
У подальшому, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в невстановленому в ході досудового розслідування місці, отримав від невстановленої особи (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), офіційний документ, який надає право керувати транспортним засобом та видається відповідно до Постанови КМУ від 08 травня 1993 року №430 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та доступу громадян до керування транспортними засобами», а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.02.2000 на право керування транспортними засобами категорії «А, В, С», виданий ДАІ МВС УВС від 17.03.2000 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 КК України за ознаками посібницва у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується особою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання.
Крім того, 28.08.2022 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , виник протиправний умисел направлений на використання завідомо підробленого документа.
Реалізуючи свій протиправний умисел та завідомо усвідомлюючи, що право на керування транспортним засобом ОСОБА_4 офіційно ніколи не отримував, 28.08.2022, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, сів за кермо мотоциклу марки «Урал», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 та направився в невстановленому дізнанням напрямку.
У той же день, 28.08.2022, о 10 год. 05 хв., перебуваючи на вулиці Київська в смт. Доброслав Одеського району Одеської області, поліцейським СРПП Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №3 ГУНП в Одеській області старшим сержантом ОСОБА_8 зупинено мотоцикл «Урал», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який переслідуючи протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, з метою уникнення адміністративної відповідальності, заздалегідь знаючи, що права на керування транспортними засобами офіційно ніколи не отримував, надав для перевірки працівнику поліції завідомо підроблений невстановленою у ході проведення дізнання особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.02.2000 на право керування транспортними засобами категорій «А, В, С», виданий ДАІ МВС УВС від 17.03.2000 на ім`я ОСОБА_4 , в якому відповідно до висновку експерта № СЕ-19/116-22/6439-ДД від 18.05.2022, зазначено, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.
Дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документа.
Під час судового розгляду справи, після допиту обвинуваченого та дослідження письмових доказів, захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від відповідальності за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з перебігом строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Після роз`яснення наслідків звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст. 49 КК України, тобто з нереабілітуючих підстав, обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.
Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 проти задоволення заявленого клопотання не заперечував.
Статтею 44 КК України, передбачено, що особа яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
З урахуванням викладеного, при розгляді справи, суд керується приписами ст. ст. 12,49 КК України в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018.
З урахуванням викладеного, з часу вчинення кримінального правопорушення, яке не є триваючим, минуло більше 20 років, тобто у даному кримінальному провадженні в частині притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України закінчився строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, з моменту вчинення правопорушення минуло 22 роки, приймаючи до уваги, що обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, висловив згоду щодо звільнення його від відповідальності за нереабілітуючою підставою, суд вважає за можливе звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження у цій частині відносно нього закрити.
Керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.ст.286, 288 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Суддя: ОСОБА_1