Справа № 163/879/22
Провадження № 1-кп/163/136/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000130 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , що проживає по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, вищої освіти, одруженого, підприємця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 у березні 2022 року в селищі Ворохта Івано-Франківської області за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою умисно замовив під час розмови по телефону виготовлення підробленого тимчасового посвідчення військовозобов`язаного для безперешкодного перетину Державного кордону України. Як пособник у виготовленні такого підробленого документа ОСОБА_4 надав свої паспортні дані невстановленій досудовим розслідуванням особі шляхом відправки їх через месенджер "Телеграм".
Невстановлена особа з використанням реквізитних даних " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у невстановленому місці за допомогою комп`ютерної техніки умисно виготовила підроблений офіційний документ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 21 жовтня 2021 року на ім`я ОСОБА_4 з відтисками печаток " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та штампу "Знятий з обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 ".
В подальшому ОСОБА_4 через відділення "Нової пошти" №1 в селищі Ворохта Івано-Франківської області отримав зазначене тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на своє ім`я, за яке близько 12:00 години 23 березня 2022 року заплатив 84 500 гривень шляхом переказу коштів через мобільний додаток "Монобанк" на банківську картку, яку надала невстановлена особа на ім`я ОСОБА_6 .
Близько 15:15 години 24 квітня 2022 року під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення "Ягодин" ІНФОРМАЦІЯ_4 , що по АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" як підставу для перетину державного кордону України у військовий час надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 21 жовтня 2021 року на власне ім`я, з відтисками печаток " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та штампу "Знятий з обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 ", яке зазначеною установою не видавалось та не посвідчувалось.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

У суд кримінальне провадження надійшло у формі обвинувального акта.

В підготовчому засіданні сторони подали угоду про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на підставі ч.1 ст.70 КК України буде застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, а остаточне покарання буде призначене з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Передбачений ч.3 ст.358 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, ст.12 КК України віднесений до категорії нетяжких; кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, належить до кримінальних проступків.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, суд встановив, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачений та його захисник проти цього не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Долю речового доказу належить вирішити згідно зі ст.100 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати на проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлене, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 18 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000130, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, і за цими законами призначити йому покарання:
- за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України - у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;
- за ч.4 ст.358 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 21 жовтня 2021 року, яке зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000130, залишити у матеріалах цього провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 1029 (одну тисячу двадцять дев`ять) гривень 72 копійки судових витрат на проведення технічної експертизи документів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1