Справа № 344/8716/22
Провадження № 11-сс/4808/240/22
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, заборонивши залишити житло за адресою - АДРЕСА_1 , або визначити розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень.

Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою у зв`язку з тим, що слідчий суддя не мотивував належним чином жодного ризику та не навів будь-яких доказів необхідності застосування такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою без визначення розміру застави.

Посилається на те, що слідчий суддя не врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше несудимий, працює неофіційно, має постійне місце реєстрації та проживання, стійкі соціальні зв`язки, на обліку в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Вказує, що слідчий не довів наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зауважує, що підозрюваний ОСОБА_7 жодних спроб щодо переховування не вчиняв, не чинив опору працівникам правоохоронних органів. Стверджує, що посилання на наявність ризиків не підтверджені доказами, мають характер припущення.

На його думку, враховуючи тяжкість підозри, вік підозрюваного ОСОБА_7 , його рівень матеріального забезпечення, процесуальну поведінку належно забезпечить застава в відповідному розмірі.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2022 року клопотання задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 16 вересня 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. При цьому, підозрюваний усвідомлює неминучість покарання за його вчинення; п. 3 - незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_10 , оскільки підозрюваному з копій матеріалів кримінального провадження та доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу стало відоме місце їх проживання; п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення - оскільки ОСОБА_7 офіційно не працює, не має постійного джерела прибутку, не має стійких соціальних зв`язків. Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності давали підстави слідчому судді дійти висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , 2002 року народження, українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , непрацюючий, з повною середньою освітою, неодружений, 16 квітня 2020 обвинувальний акт відносно якого у кримінальному провадженні № 0003872 скеровано до Івано-Франківського міського суду за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 ч. 2 ст. 307 КК України, 01 листопада 2021 обвинувальний акт відносно якого у кримінальному провадженні № 0000873 скеровано до Івано-Франківського міського суду за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України. Підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, що містяться: у протоколі огляду місця події від 19 липня 2022 року, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколі огляду відеозапису та іншими зібраними матеріалами в їх сукупності. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті якої передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, а також правопорушення вчинене із застосуванням насильства щодо малолітнього (13 років) вважав, що розмір застави необхідно не визначати. Послався на те, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу і саме такий запобіжний захід як тримання під вартою буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог закону. Слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001138 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме в відкритому викраденні чужого майна (грабежі), за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, в умовах воєнного стану (а.п. 28-29).

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, таке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 липня 2022 року (а.п. 6), протоколом огляду місця події від 19 липня 2022 року (а.п. 7-8), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 (а.п. 9-10), протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 (а.п. 12-13), протоколами пред`явлення особи для впізнання від 19 липня 2022 року (а.п. 14-17), протоколами огляду відеозапису від 20 липня 2022 року (а.п. 22-27), та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.
При цьому, досудове розслідування триває, встановлюються обставини, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином врахував в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного ОСОБА_7 дані, зокрема відомості про те, що він 2002 року народження, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не працює, з повною середньою освітою, неодружений, несудимий, 16 квітня 2020 обвинувальний акт відносно нього у кримінальному провадженні № 0003872 скеровано до Івано-Франківського міського суду за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 ч. 2 ст. 307 КК України, 01 листопада 2021 обвинувальний акт відносно нього у кримінальному провадженні № 0000873 скеровано до Івано-Франківського міського суду за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України.

Захисник ОСОБА_6 вказує, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_7 працює неофіційно, має стійкі соціальні зв`язки, на обліку в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах не перебуває, однак докази, які б підтверджували ці обставини, в матеріалах клопотання відсутні.

Наведене слідчим у клопотанні обґрунтування існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають місце в даному випадку: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення можливого покарання; незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, яких відоме місце проживання; вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на відсутність постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, з врахуванням обставин і тяжкості кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватості, даних, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , є переконливим.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Стороною захисту не спростовано обставин, які вказують на наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту. При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

В ухвалі слідчого судді зазначено належне мотивування про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проаналізовано доводи сторони захисту.

Пояснення сторони захисту про те, що ОСОБА_7 жодних спроб щодо переховування не вчиняв, не чинив опору працівникам правоохоронних органів, хоча й позитивно характеризують останнього, проте самі по собі є недостатніми для висновку про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, враховуючи положення ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, ч. 1 ст. 29 Конституції України, вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, оцінив в сукупності всі обставини, наведені сторонами кримінального провадження, та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , що відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, - забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно не визначив заставу у відповідному розмірі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, та враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства щодо малолітнього. Запобіжний захід альтернативний триманню під вартою - застава, у даному випадку, у разі її внесення не зможе забезпечити виконання завдань кримінального провадження.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності ухвали слідчого судді та наявності підстав для її скасування за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4