Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/693/22
Провадження №: 1-і/332/12/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сміла Черкаської області, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 23.05.2005 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України. Застосовано примусові міри виховного характеру з передачею під нагляд матері;
2) 26.10.2005 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75, п.2,3 ч.1 ст.76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
3) 24.07.2006 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 190 КК України. На підставі ст.1 Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 від відбуття покарання звільнений;
4) 23.07.2007 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ст.69, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75, ст.76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
5) 01.10.2007 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;
6) 12.12.2007 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 01.12.2008 року з Вільнянської виправної колонії Запорізької області №20 по закінченню терміну покарання;
7) 17.03.2010 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.289, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 09.12.2011 з Оріхівської виправної колонії Запорізької області № 88 по закінченню терміну покарання;
8) 11.09.2013 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст..76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки 6 місяців. Перегляд вироку 12.10.2016 року Василівським районним судом Запорізької області, скасовано іспитовий строк за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 11.09.2013 року та направлено до місць відбуття покарання строком на 4 роки. Звільнився 02.10.2020 року з Кам`янської ВК (№ 101) по відбуттю терміну покарання;
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
встановив:

Прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, оскільки, будучи на свободі, останній має можливість переховуватися від суду у зв`язку з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення. На даний час ризики, які слугували підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зникли, не зменшилися та продовжують існувати. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, у той же час, з об`єктивних причин завершити розгляд кримінального провадження до його спливу неможливо, підстави для скасування або зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який відсутні.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити з підставі, наведених у ньому.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просила застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Всі зазначені прокурором ризики є припущенням. Пояснив, що за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає його дід, - ОСОБА_6 , тому за цією адресою стосовно нього можна обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Стосовно згоди діда на його перебування за вказаною адресою нічого пояснити не може, але у нього з дідом гарні стосунки. Він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, він страждає на ряд хронічних захворювань: ВІЧ, гепатит «С», проходить терапію в слідчому ізоляторі.
Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання та просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, обґрунтовуючи наступним. Доказів щодо наявності зазначених прокурором ризиків суду не надано. Матеріали кримінального провадження знаходяться на тимчасово окупованій території. Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких. Вважає, що до обвинуваченого може бути застосований більш м`який запобіжний захід, зокрема у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту.
Заслухавши учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.
У провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до Указу Президента України № 64/222 «Про введення воєнного стану в Україні» з урахуванням положень ст.3 Конституції України та на підставі наказу голови Василівського районного суду Запорізької області № 3 від 28.02.2022 року Василівським районним судом Запорізької області тимчасово зупинено здійснення судочинства.
На підставі розпорядження Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.
Ухвалами слідчих суддів Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області строк тримання під вартою ОСОБА_4 був неодноразово продовжений, останній раз, - до 09.10.2022 включно.
На підставі розпорядження Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м.Запоріжжя.
На день розгляду даного клопотання, прокурором з об`єктивних причин (на даний час на території Василівської міської територіальної громади та Василівського районного суду Запорізької області тривають активні бойові дії з окупаційними військами російської федерації), не були надані суду матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, що позбавляє суд в повній мірі розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою або вирішити питання в порядку ст.331 КПК України про скасування або зміну обвинуваченому запобіжного заходу. У зв`язку з цим, суд розглядає клопотання на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, при цьому судовий розгляд кримінального провадження триває, не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
ОСОБА_4 обвинувачується, у вчиненні нетяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Пунктом 2 та 3 частини 5 статті 194 КПК України передбачено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Враховуючи, те, що сторона захисту на час розгляду клопотання не надала інформації за якою адресою взагалі, буде проживати обвинувачений ОСОБА_4 , у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, то на думку суду наявні обґрунтовані сумніви у можливості виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
На думку суду, можливість обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу відсутні, оскільки він зареєстрований та проживав у с.Балки Василівського району Запорізької області, яке на даний час відноситься до тимчасово окупованої території, тому на теперішній немає будь-якої можливості контролю за зобов`язаннями ОСОБА_4 у разі проживання обвинуваченого за зареєстрованим місцем проживання. Стороною захисту зазначена адреса: АДРЕСА_2 , як місце, де обвинувачений зможе перебувати під домашнім арештом, однак жодного доказу на підтвердження права власності на цей будинок суду не надано. Крім того обвинувачений не працевлаштований, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків; може незаконно впливати на свідків, шляхом вмовляння, залякування чи погроз, оскільки останньому відомі данні свідків по вказаному кримінальному провадженню; обвинувачений раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, тобто на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, що свідчить про існування ризику повторного вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням вищезазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст.178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.
Таким чином, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу тримання під вартою, не відпали, а тому наявна необхідність у продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням визначеного строку.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.
Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються, виключають можливість перешкоджання інтересам правосуддя і ухиленню від суду.
Крім того, суд зазначає, що кваліфікація дій обвинуваченої особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину, а також належність, допустимість та достатність доказів вирішується виключно в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку суду.
Також, суд враховує те, що постановою Кабінету Міністрів України № 1122 від 21 листопада 2012 року затверджено Порядок надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, за яким визначеним особам безперешкодно надається медична допомога в закладах охорони здоров`я за специфікою захворювання за встановленим порядком, їх доправлення до них та госпіталізація.
Враховуючи, що матеріали кримінального провадження, у тому числі при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не містять даних щодо тяжкості захворювань та стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 та за вказаним порядком він не позбавлений можливості отримувати належну медичну допомогу, у зв`язку з чим, стан здоров`я обвинуваченого не може бути визначальним для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший.
Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п. 46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).
Згідно з п. 1 ч. 5 ст.182КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність визначити заставу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 24810,00 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять гривень 00коп.) гривень.
Керуючись ст. ст, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 199 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 28 листопада 2022 року включно, з визначенням розміру застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, а саме у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 24810,00 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять гривень 00коп.) гривень.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , строком до 28 листопада 2022 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) не спілкуватися зі свідками та потерпілим у справі.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.
Копію ухвали направити в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору для відома.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого; кримінальне провадження № 311/693/22.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст.182КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту вручення копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя: ОСОБА_1