ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/257/22 Справа № 704/22/20 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали клопотання про продовження строків запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме, до 21 травня 2022 року, включно,

в с т а н о в и л а :

У провадженні колегії суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.4 ст.152, ч.2 ст.125 КК України.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2022 року, обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме, до 21 травня 2022 року, включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.03.2022 та ухвалити нове рішення, яким обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Апеляційні вимоги мотивувала тим, що уже вкотре судове засідання відбувається одноособово головуючим у справі. Крім того, у судові засідання 14.03.2022 та 23.03.2022 склад колегії суддів не провів судові засідання. Також, у судові засідання не з`явилися свідки, потерпілі та їх представники. За таких обставин, суд позбавлений можливості проводити розгляд справи, а обвинувачений позбавлений свого права на розгляд справи у розумні строки. Засідання уже чотири рази проводяться на підставі п.20-5 Розділу ХI «Перехідні положення» Кримінально процесуального кодексу України. При цьому, апелянт зазначила, що сторона захисту, а також обвинувачений не отримали клопотання прокурора про продовження тримання під вартою.

Також апелянт вказала на те, що для встановлення діагнозу та лікування необхідно пройти відповідне обстеження у межах стаціонару, однак, перебуваючи під вартою ОСОБА_8 не може здійснити належне лікування. У медичній установі його лише знеболюють.

Також звертає увагу на те, що обвинувачений перебуває під вартою з 14.09.2019, наразі проведені усі процесуальні дії, завершене досудове розслідування.

Апелянт вважає, що доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 відсутня та щодо нього можна застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а щоб його підсилити застосувати електронний засіб контролю.

Зазначає, що прокурором взагалі не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, та прокурор не навів жодного аргументу, та не надав жодного доказу, що заявлені ризики не зменшились, або з`явились нові.

Також апелянт просила врахувати наступне: обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, мати пенсіонер (має тяжку хворобу), а також стан здоров`я обвинуваченого на теперішній час, на думку захисника, спростовують ризик переховування обвинуваченого від суду.

Апелянт також послалась на рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» в якому зазначено про те, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про правильність висновків суду першої інстанції про те, що ризики, наведені прокурором є дійсними та триваючими, на даний час суттєво не зменшились та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 на більш м`який, як того просить апелянт.

Так, ризик переховування обвинуваченого від суду, який раніше був врахований судом при вирішенні питання про доцільність продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшився, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 є мешканцем іншого міста і не має постійного місця проживання в м. Умані. Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що можлива суворість покарання у виді позбавлення волі, в разі доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні злочинів, може бути розцінена обвинуваченим більш небезпечним ніж переховування та втеча.

Крім того, відповідно указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно роз`яснень, наданих Верховним судом у п.8 листа від 03.03.2022 р. №1/0/2-22 Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану, як відповідний ризик суди мають також ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд належним чином врахувавши встановлені обставини кримінального провадження з урахуванням даних про особу обвинуваченого, в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, а тому суд вважав необхідним задовольнити клопотання прокурора, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу і з цим висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Судом також враховується правова позиція, висловлена Європейським судом з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, згідно з якою зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Тому, на думку суду, у розумінні практики Європейського суду з прав людини хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів. Кримінальне провадження, в якому ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення, перебуває на стадії судового розгляду.

Станом на 23 березня 2022 року у зв`язку із заміною складу суду судовий розгляд у кримінальному провадженні за клопотанням обвинуваченого та захисників проводиться спочатку, у судовому засіданні допитані лише потерпілі, не допитані свідки, не досліджені інші докази зі сторони обвинувачення, не допитано обвинуваченого, що позбавляє суд можливості завершити судовий розгляд справи по суті в строк, на який відносно обвинуваченого вже був продовжений запобіжний захід, а саме до 28 березня 2022 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду з приводу того, що у даному випадку, на думку суду першої інстанції, продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 є виправданим за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок місцевого суду щодо того, що судом не приймаються до уваги посилання захисника на те, що ОСОБА_8 має власне житло, постійне місце реєстрації та роботи, де характеризується позитивно, та погіршився стан його здоров`я, оскільки, вказані обставини не зменшують суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , дані обставини не виключають наявних ризиків, а тому не можуть бути підставою для обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу, а надані захисником відомості про стан здоров`я обвинуваченого не виключають можливості його тримання під вартою, а тому погоджується із ним.

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що судові засідання відбуваються одноособово головуючим у справі, то колегія суддів не вважає, що це може бути саме по собі підставою для зміни запобіжного заходу або підставою для того щоб продовжити або не продовжити запобіжний захід, оскільки це пов`язано із перебуванням суддів-членів колегії: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у відпустці.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі вищезазначеного та з урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме, до 21 травня 2022 року, включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: