УХВАЛА
іменем України

14 червня 2022 року
м. Київ

справа № 627/83/21
провадження № 51-4289 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2022 року,
встановив:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Задоволено клопотання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на більш м`який. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою

на особисте зобов`язання, звільнено їх в залі суду.
Полтавський апеляційний суд своєю ухвалою від 23 травня 2022 року відмовив

у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вказану вище ухвалу.

У касаційній скарзі прокурор висуває вимогу про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що апеляційний суд, приймаючи рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, залишив поза увагою те, що змінивши запобіжний захід, суддя фактично застосував інший запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,

а оскарження такої ухвали передбачено ст. 309 КПК. В обґрунтування цього прокурор посилається на висновок Верховного Суду, викладений у постанові

від 28 березня 2019 року у справі № 286/1695/18, відповідно до якого поняття «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й зміну

на більш м`який, або навпаки, а тому, вважає, що таке рішення може бути предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додану до неї копію судового рішення, Верховний Суд дійшов такої думки.
За приписами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як убачається з доданої до касаційної скарги копії оскаржуваної ухвали суду, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, послався
на положення ст. 392 КПК і зазначив, що в даному випадку прокурором оскаржувалось судове рішення про зміну запобіжного заходу з тримання

під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, яке не підлягає окремому оскарженню.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України (далі КСУ) від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 визнано неконституційними положення ч. 2 ст. 392 КПК

щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Конституційний Суд України у цьому рішенні зазначив, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.
Тобто, зазначене рішення КСУ та пов`язані з ним подальші зміни до ч. 2 ст. 392 КПК обумовлені необхідністю захисту прав та свобод, а не інтересів держави, представником якої у кримінальному процесі є прокурор.
Посилання прокурора на висновок Верховного Суду, викладений у постанові

від 28 березня 2019 року у справі № 286/1695/18, не заслуговують на увагу, оскільки він стосується перегляду в апеляційному порядку рішення слідчого судді, а не рішення суду під час судового розгляду.
За таких обставин, апеляційною інстанцією прийнято обґрунтоване рішення

про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня

2022 року, оскільки це рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були

би безумовними підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції,

у касаційній скарзі не наведено.
Оскільки з наведених у касаційній скарзі прокурора мотивів убачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає за необхідне відмовити

у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КП, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3