ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3727/21

Провадження № 11-кп/4820/540/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з державною установою «Хмельницький слідчий ізолятор» та за допомогою програми «EasyCon» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2021 року за № 0000057 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 3 ст. 186 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 296, ч. 3 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2022 року, -
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Шепетівка Хмельницької області, громадянину України, з вищою освітою, одруженому, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованому та мешканцю по АДРЕСА_1 , непрацюючому, раніше судимому 23.02.2021 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25500 грн.;
продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 07 серпня 2022 року включно.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу залишено без задоволення.
Продовжуючи ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, продовжують існувати; більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти таким ризикам.
Непогоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати в частині задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 07 серпня 2022 року включно та постановити нову ухвалу про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період доби.

Ухвалу вважає незаконною, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що ризики, наведенні у клопотанні прокурора, а саме: переховування від суду та незаконний вплив на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень, не підтверджені та не доведені.

Слідчим суддею не враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання та малолітню дитину на своєму утриманні.

Крім того, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_6 під час воєнного стану має намір вступити до Збройних Сил України, а тому обраний йому запобіжний захід підлягає зміні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечила проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.
Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як убачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилалася на те, що він обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких є тяжким, санкція якого передбачає покарання від чотирьох до восьми років позбавлення волі, не працює, не має легальних джерел для існування, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий. Зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності вини, а також на те, що ще не з`ясовані усі обставини справи, ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати.
Наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому, був допитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд першої інстанції врахував, що підстави, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, продовжують існувати вищенаведені ризики.
Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що ризики переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати та не зменшились.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.
Доводи апелянта про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не підтверджені, є безпідставними.

Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Суд першої інстанції, врахувавши всі ризики та обставини, визначені ст. 178 КПК України в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку, що лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з чим погоджується апеляційний суд.

Бажання обвинуваченого захищати територіальну цілісність України у воєнний період, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, наявність позитивної характеристики не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки наведене враховується в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема: тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, фактичними обставинами кримінального провадження, суворістю можливого покарання, які стали підставою для задоволення клопотання прокурора.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2022 року в частині продовження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 07 серпня 2022 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2