Справа № 152/475/22
У Х В А Л А
іменем України

17 червня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/475/22
Провадження №1-кс/152/85/22

Слідчий суддя Шаргородського

районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

начальника Шаргородського

відділу Жмеринської

окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду клопотання ст. слідчого СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

16.06.2022 року ст. слідчий СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шаргородського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , погодженим з прокурором у кримінальному провадженні начальником Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Узагальнено клопотання мотивоване тим, що слідчим розглядаються матеріали кримінального провадження №0000015 від 12.01.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто у вчиненні незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, в ході розгляду яких встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у тому, що посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, за невстановлених органом досудового розслідування обставин придбав подрібнені рослини конопель, які зберігав за місцем проживання в АДРЕСА_1 , з метою збуту.

22.02.2022 року приблизно о 11.00 годині в АДРЕСА_2 , під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі наркотичного засобу канабісу, ОСОБА_4 незаконно збув легендованій особі ОСОБА_7 , що діяв на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину, з відома та під контролем працівників поліції, під час проведення контрольованої та оперативної закупівлі за кошти в сумі 300 грн. речовину рослинного походження, що перебувала в сухому та подрібненому стані, яка в подальшому вилучена та, згідно з висновком експерта №СЕ-19/102-22/2749-НЗПРАП від 15.03.2022 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 2,31 г.

За вказаними вище фактами 12.01.2022 року та 15.06.2022 року СВ ВП №2 Жмеринського РВП внесено відомості до ЄРДР за ч.2 ст.307 КК України.

15.06.2022 року ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

16.06.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.2 ст.307 КК України.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів; та визначити заставу в розмірі в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання про застосування саме такого виду запобіжного заходу слідчий зсилається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років; підозрюваний не працює, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних злочинів, що дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні; вчинити новий злочин або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вказані обставини, на думку слідчого, свідчать не тільки про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а і про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам, зокрема, особисте зобов`язання вважає недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його соціальні зв`язки та репутацію; особисту поруку вважає неможливим застосувати через відсутність у ОСОБА_4 поручителів; заставу вважає неможливим застосувати, оскільки ОСОБА_4 не працює та, на переконання слідчого, у випадку сплати застави, може продовжити вчиняти злочини та переховуватиметься від органу досудового розслідування і суду; домашній арешт вважає неможливим застосувати, оскільки в умовах воєнного стану ускладнюється контроль за виконанням такого запобіжного заходу та він є недостатньо суворим.
При розгляді клопотання прокурор у кримінальному провадженні начальник Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримав зазначене клопотання та уточнив в частині дати вчинення злочину ОСОБА_4 під час контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі, що мало місце 22.02.2022 року. Прокурор ОСОБА_3 просить подання задовольнити.

Узагальнено, мотиви позиції сторони обвинувачення наступні.

Так, мотивуючи правову позицію сторони обвинувачення, прокурор ОСОБА_3 зсилається на те, що метою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, встановленим у п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за який законом визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Крім того, ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та джерела доходів, тобто у нього відсутні доходи для забезпечення життєдіяльності, відсутнє постійне місце проживання, тобто стримуючі фактори для запобігання ризикам, встановленим у ст.177 КПК України.

При цьому, прокурор вважає, що наявні ризики, встановлені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, зокрема, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років, неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча на теперішній час судимості погашені, вказане дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженні; вчинити новий злочин.

З метою запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, про які зазначено в клопотанні, зокрема, спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, прокурор просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням підозрюваному застави в розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вважає, що інший запобіжний захід не буде ефективним та достатнім для запобігання ризикам, встановленим у ст.177 КПК України, оскільки відсутні для цього будь-які стримуючі фактори, що обґрунтовано слідчим у клопотанні, а також більш м`який запобіжний захід не запобігатиме ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 при розгляді клопотання заперечували щодо його задоволення, просили відмовити у застосовуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Узагальнено, мотивуючи правову позицію сторони захисту, адвокат ОСОБА_5 зазначає про відсутність обґрунтованої підозри та про необґрунтованість ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, про які зазначено у клопотанні.

Зокрема, оскільки ОСОБА_4 не визнає винуватості у вчиненні кримінального правопорушення 22.02.2022 року, а доказів на підтвердження обґрунтованої підозри слідчим та прокурором не надано, то адвокат ОСОБА_5 вважає це є підставою для відмови в клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_4 , надані сторонами кримінального провадження (прокурором, підозрюваним, захисниками) пояснення та зроблені висновки, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані слідчим до клопотання, прокурором та захисником підозрюваного під час судового розгляду, прийшов до наступного висновку.

З постанови від 18.01.2022 року вбачається, що до групи слідчих у цьому кримінальному провадженні входять заступник начальника та слідчі СВ ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.п.7).
Старшим групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, відповідно до постанови від 12.01.2022 року, є начальник Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 (а.п.6).
Тобто клопотання подано слідчому судді особами, уповноваженими на здійснення слідчих та процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Згідно із ч.2 ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно із ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1); незаконно впливати на потерпілого, свідка (п.3); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п.5).

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

КПК України не містить визначення, що саме законодавець розумів під наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Однак, ч.5 ст.9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, у практиці ЄСПЛ неодноразово звернуто увагу на законність підстав затримання особи, відповідність такого затримання вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також роз`ясненню терміну «обґрунтована підозра».

В п.п.125-128 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2019 року у справі «Кавала проти Туреччини» зазначається, що особа може бути затримана відповідно до пункту 1 (с) статті 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення (див. рішення у справі «Єціус проти Литви»…). Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий відповідно до пункту 1 (с) статті 5 не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою (див. рішення у справі «Броган та інші проти Сполученого Королівства»…). Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед суду. Об`єктом затримання для допиту є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування (див. рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»…). Однак «обґрунтованість» підозри, на якій повинен ґрунтуватися арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у пункті 1 (с) статті 5. Того факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежатиме від усіх обставин (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»…, «Ільгар Мамедов проти Азербайджану», … «Расул Джафаров проти Азербайджану»…). Відповідно, оцінюючи «обґрунтованість» підозри, Суду необхідно дати можливість встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої пунктом 1 (с) статті 5. Отже, уряд-відповідач повинен надати хоча б деякі факти чи відомості, здатні задовольнити Суд, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину ... Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень».

В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (…). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (…). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (…)».

Отже, узагальнено, «обґрунтована підозра» означає як наявність фактів, так і наявність лише відомостей, які б задовольняли, а також переконали об`єктивного спостерігача, що саме ця особа, можливо, вчинила кримінальне правопорушення.

З витягу з кримінального провадження №0000015 вбачається, що 12.01.2022 року до ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт о/у СКП ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_11 про те, житель с. Хоменки на ім`я « ОСОБА_12 » за місцем свого проживання зберігає та збуває за грошові кошти наркотичну речовину рослини коноплі; кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст.307 КК України; особа, повідомлена про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_4 (а.п.4, 22).

Надходження вказаного рапорту о/у СКП ВП №2 ОСОБА_11 підтверджується рапортом чергового ЧЧ ВП №2 Жмеринського РВП (а.п.5).

З матеріалів, доданих слідчим до клопотання, вбачається, що допитаний органом досудового розслідування свідок ОСОБА_13 12.01.2022 року показав про те, що серед його знайомих є хлопці та дівчата, котрі вживають коноплю шляхом куріння, від яких він дізнався, що в с. Хоменки проживає ОСОБА_4 , який самостійно вирощує рослини коноплі, висушує їх, та зберігає у своєму домоволодінні, а в подальшому збуває за грошові кошти по 250 грн. за заповнену коноплею коробку з-під сірників (а.п.8-9).

15.06.2022 року до ЄРДР внесено відомості про те, що 15.06.2022 року було проведено оперативну закупівлю наркотичної речовини із затриманням особи збувальника, в ході якої ОСОБА_4 збув за 300 грн. ОСОБА_7 наркотичну речовину рослини коноплі (канабіс); правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст.307 КК України) (а.п.22).

Наведені вище обставини (факти та відомості) підтверджуються наданими слідчим до клопотання протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 22.02.2022 року (а.п.10-11); протоколом огляду (вилучення наркотиків) у покупця від 15.06.2022 року (а.п.21); висновком експерта від 15.03.2022 року №СЕ-19/102-22/2749-НЗПРАП (а.п.12-15); рапортом о/у СКП ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_11 від 31.05.2022 року про те, що за наявними у нього оперативними даними ОСОБА_4 до початку введення в Україні воєнного стану проживав у АДРЕСА_2 , а після введення воєнного стану почав мешкати у будинку своєї сестри ОСОБА_14 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , де здійснює зберігання та збут наркотичних засобів канабісу (а.п.16); протоколом обшуку від 15.06.2022 року на підставі ухвали слідчого судді від 01.06.2022 року, в ході якого в житловому будинку, де мешкав ОСОБА_4 , виявлено та вилучено рослини, зовні схожі на рослини коноплі, в подрібненому стані (а.п.38-39).

15.06.2022 року о 13 годині 10 хвилин затримано ОСОБА_4 на підставі п.2 ст.208 КПК України (а.п.26-27).

16.06.2022 року о 12.40 годині ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру, а 17.06.2022 року повідомлення про зміну підозри, згідно з яким останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто у вчиненні незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, 22.02.2022 року (а.п.44-45, 58-59).

Вказана обставина про повідомлення про підозру не заперечувалася ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Зауважень щодо повідомлення про підозру та щодо кваліфікації кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України, стороною захисту не висловлено.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 при врученні повідомлення про підозру слідчим роз`яснено зміст повідомлення та роз`яснені права, передбачені КПК України, в присутності захисника.

Будучи допитаним в якості підозрюваного 16.06.2022 року, ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення не визнав.

ОСОБА_4 , надаючи пояснення слідчому судді, також не визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, зазначивши, що вину визнає частково, але з наданих слідчому судді показань вбачається, що винуватість у вчиненні злочину 22.02.2022 року, підозрюваний заперечує.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 22.02.2022 року (а.п.10-11); протоколом огляду (вилучення наркотиків) у покупця від 15.06.2022 року (а.п.21); висновком експерта від 15.03.2022 року №СЕ-19/102-22/2749-НЗПРАП (а.п.12-15); рапортом о/у СКП ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_11 від 31.05.2022 року про те, що за наявними у нього оперативними даними ОСОБА_4 до початку введення в Україні воєнного стану проживав у АДРЕСА_2 , а після введення воєнного стану почав мешкати у будинку своєї сестри ОСОБА_14 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , де здійснює зберігання та збут наркотичних засобів канабісу (а.п.16); протоколом обшуку від 15.06.2022 року на підставі ухвали слідчого судді від 01.06.2022 року, в ході якого в житловому будинку, де мешкав ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено рослини, зовні схожі на рослини коноплі, в подрібненому стані (а.п.38-39); відомостями, що викладені в протоколах допиту свідків ОСОБА_13 (а.п.8-9); ОСОБА_15 , (а.п.17-18), ОСОБА_16 (а.п.19-20), які відомі стороні захисту і щодо допиту яких під час розгляду цього клопотання сторони не наполягають.

Проаналізовані документи, на переконання слідчого судді, дають підстави для ствердження про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто наявність фактів, про які зазначено в клопотанні, щодо підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, саме 22.02.2022 року, переконують слідчого суддю, що саме ОСОБА_4 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення.

З наведених підстав слідчий суддя вважає безпідставним ствердження сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри.

Щодо існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, про які зазначає слідчий у клопотанні та прокурор у ході судового розгляду клопотання, та оцінюючи доводи підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про відсутність цих ризиків, слідчий суддя зазначає про таке.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оцінивши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, слідчий суддя встановив наступне.

З паспорта ОСОБА_4 вбачається, що він зареєстрований у с. Семенівка, тобто має зареєстроване місце проживання (а.п.31), але за зареєстрованим місцем проживання не проживає, оскільки, як пояснив підозрюваний, житловий будинок у вказаному населеному пункті не придатний для проживання.

Крім того, ОСОБА_4 повідомив слідчому судді, що не має власного житла, а на теперішній час проживає без реєстрації у квартирі чоловіка своєї сестри у АДРЕСА_3 .

Доказів на підтвердження свого фактичного місця проживання ОСОБА_4 суду не надав.

До того ж, ОСОБА_4 повідомив, що має сім`ю, оскільки в травні 2022 року одружився.

Впродовж лютого-травня 2022 року він проживав і в с. Хоменки у будинку ОСОБА_17 , оскільки допомагав останньому робити ремонт, а також гостював у своєї сестри у с. Джурин, але тимчасово.

З довідок Джуринської сільської ради вбачається, що ОСОБА_4 без реєстрації періодично проживає в с. Хоменки в будинку ОСОБА_17 , або в с. Джурин у своєї сестри ОСОБА_14 (а.п.33, 34).

Також, ОСОБА_4 пояснив слідчому судді, що він на теперішній час не працює, не є особою з інвалідністю та не є пенсіонером, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але попередні судимості погашені.

Факт притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності і факт, що він був неодноразово засуджений за вчинення крадіжок, незаконного заволодіння транспортним засобом, незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту, відбував покарання, в тому числі, у виді позбавлення волі, підтверджується інформаційною довідкою ГУНП у Вінницькій області, з якої також вбачається, що судимості за вказані злочини погашені (а.п.29-30).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч.1 ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника (ч.1 ст.193 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).

Слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Серед свідків обвинувачення, як вказав прокурор ОСОБА_3 , зазначено свідків, з частиною яких ОСОБА_4 знайомий, що останній не заперечив, а тому слідчий суддя вважає, що існує ризик, передбачений п.3 ст.177 КПК України, зокрема, можливий незаконний вплив підозрюваного на вказаних свідків, яких він знає особисто та які не допитані в суді.

Вказане дає слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на недопитаних у суді свідків.

Відтак, наявність вказаного ризику, який передбачений п.3 ст.177 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Тяжкість покарання за інкримінований ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, в сукупності із ризиком незаконного впливу на свідків, на переконання слідчого судді, свідчить про наявність суспільної небезпечності підозрюваного і дає підстави вважати, що наявна небезпека переховування його від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

В рішеннях ЄСПЛ зазначено, що ризик втечі підозрюваного не може ґрунтуватися лише на основі суворості можливого вироку: «оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії», п.106).

У той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи («Ідалов проти Росії», п.145; «Гарицький проти Польщі», п.47; «Храїді проти Німеччини», п.40; «Ілійков проти Болгарії», п.п.80-81).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.п.111-112 рішення ЄСПЛ у справі «Белеветський проти Росії» обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку слідчий та прокурор довели наявність ризиків, встановлених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України.

З огляду на те, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, постійних доходів, та, враховуючи, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3 ст.177 КПК України, а також, що підозрюваний в минулому притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів, що пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, хоча судимості за вчинення вказаних злочинів погашені в передбаченому законом порядку, але, на переконання слідчого судді, вказані обставини можуть свідчити про наявність ризику, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризик, передбачений п.5 ст.177 КПК України.

Наведені обставини свідчать про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим у п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України.

З аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що неможливо застосувати до ОСОБА_4 на цій стадії досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, оскільки він буде недостатнім для запобігання ризикам, встановленим слідчим суддею, враховуючи відсутність у підозрюваного постійного місця проживання, власного житла, роботи та доходів, поручителів чи заставодавців, що позбавляє слідчого суддю дійти висновку про можливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави чи домашнього арешту.

Отже, для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, слідчий суддя вважає виправданим застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України (ч.4 ст.196 КПК України).

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 слід вираховувати з моменту затримання останнього, тобто з 13 години 10 хвилин 15.06.2022 року (а.п.26-27).

За правилами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини 5 ст.182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В ухвалі слідчого судді зазначаються обов`язки з передбачених ст.194 КПК України, які будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні (ч.3 ст.183 КПК України).

З огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , та з урахуванням особи останнього, який підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, який, на переконання слідчого судді, має і корисливий мотив, не має місця роботи та постійного доходу, розмір застави слід визначити в межах п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, тобто 124050 грн. (2481 грн. х 50 = 124050).
Крім того, у разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, визначені п.п.1, 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

Таким чином, клопотання слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання ст. слідчого СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хрестівка Чаплинського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ; фактично періодично проживає за адресами: АДРЕСА_5 ; українця, громадянина України, одруженого, не працевлаштованого, з неповною середньою освітою, не судимого в силу вимог ст.89 КК України, учасника бойових дій запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії даної ухвали визначити в межах шістдесяти днів, тобто до 13 серпня 2022 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 вираховувати з моменту затримання з 13 години 10 хвилин 15.06.2022 року.

Визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 в межах п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят ) гривень.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що він або заставодавець мають право внести заставу у розмірі 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят ) гривень у будь-який момент.

У разі внесення застави підозрюваним ОСОБА_4 чи заставодавцем в розмірі 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят ) гривень звільнити підозрюваного з-під варти, у випадку відсутності в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, де підозрюваний перебуває, іншого судового рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави виконувати наступні обов`язки на строк не більше двох місяців, передбачені п.п.1, 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із місця фактичного проживання АДРЕСА_1 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст.ст.284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Шаргородського
районного суду
Вінницької області ОСОБА_1