Справа № 461/1021/21
Провадження № 1-кп/461/161/22
04.04.2022 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7

в провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про призначення експертизи слідів рук (дактилоскопічну експертизу), на вирішення якої поставити питання: чи є на речових доказах (грошові купюри) потожирові нашарування та відбитки пальців рук, які належать обвинуваченому ОСОБА_5 .?
В обґрунтування клопотання зазначає, що в судовому засіданні були досліджені докази сторони обвинувачення, допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свою позицію висловив потерпілий ОСОБА_12 , обвинувачені. В тому числі досліджено і протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.12.2020 року відносно ОСОБА_5 . Відповідно до протоколу, грошових коштів в сумі 4200 грн не виявлено в ОСОБА_5 . Разом з тим, постановою від 07.12.2020 року, грошові кошти 9 купюр по 500 грн., 2 купюри по 200 грн., 7 купюр по 100 грн., 4 купюри по 50 грн. визнані речовими доказами та в судовому засіданні такі речові докази не досліджувались. З показів обвинуваченого ОСОБА_4 дані кошти є його особистими. Вказує, що його підзахисний, ОСОБА_5 , не визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 186 КК України. А тому, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а також надання належної правової оцінки дій обвинуваченого та забезпечення прийняття законного рішення у кримінальному провадженні з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів обвинуваченого, для з`ясування обставин, які спростовують обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та виключають кримінальну відповідальність, вважає, що необхідно призначити експертизу.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання захисника.
Захисник ОСОБА_7 підтримала клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо клопотання про призначення експертизи.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вважає, що у задоволенні клопотання про призначення експертизи необхідно відмовити з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження, або якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Відповідно до ч.1 ст. 243 КПК України експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Відповідно до ч.2 ст.332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:
1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;
2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;
3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.
При цьому, згідно положень ст. 84-86 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Суд вважає, що обставини, які на думку захисника підлягають з`ясуванню під час проведення експертизи, можливо встановити шляхом дослідження доказів, джерела яких визначені ст.84 КПК України, та надання їм відповідної оцінки в порядку ст.94 КПК України.
Доводи сторони захисту отримають оцінку суду за результатами розгляду справи в цілому з урахуванням відомостей, отриманих під час судового розгляду.
Беручи до уваги, що призначення експертизи слідів рук (дактилоскопічної експертизи) для з`ясування обставин, які не містяться в переліку, визначеному ч. 2 ст. 242 КПК України, не є обов`язковим, враховуючи підстави її призначення, повідомлені захисником, та можливість з`ясувати ці обставини іншим шляхом, суд приходить до висновку щодо недоцільності призначення такої експертизи.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволені клопотання про призначення експертизи слідів рук (дактилоскопічної експертизи) слід відмовити, оскільки відсутні обставини, які включають необхідність проведення експертного дослідження.
Керуючись ст.ст.94, 242, 243, 332 КПК України, суд, -
у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_6 про призначення експертизи слідів рук (дактилоскопічної експертизи) відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1