Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 серпня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження №0000087 від 19.02.2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України, за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 12 липня 2021 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 12 липня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням, відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, і призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 грн.
Цивільний позов ОСОБА_10 , ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 15 000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_9 - 5000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Як визнав доведеним суд, 18 лютого 2019 року приблизно о 21 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні кафе «Центр», що розташоване по вул. Шевченка 2А в с. Орлівка Березнівського району Рівненської області, діючи за попередньою змовою між собою, вирішили вчинити хуліганські дії.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_7 з метою приховування свого обличчя та унеможливлення ідентифікації його особи та особи ОСОБА_8 , пішов додому та приніс заздалегідь пристосований засіб вчинення злочину - балаклави, одну з яких передав ОСОБА_8 . Після чого вони разом попрямували до будинку потерпілого.
Продовжуючи свої злочинні дії, одягнувши вищевказані балаклави, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних та звичних умов проживання та відпочинку громадян, виражаючи явну неповагу до суспільства, шляхом зневажливого ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, постукавши у двері житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , зайшли до вхідного коридору вказаного будинку, де ОСОБА_8 , прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм та правил поведінки у суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб через явну перевагу над потерпілим у фізичній силі, протиставляючи себе іншим громадянам, з метою залякування потерпілого та ненадання йому можливості чинити опір, із погрозливим виглядом спостерігав, як ОСОБА_7 , демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі, що регламентують правила співжиття та співвідносин між людьми, наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар правою ногою в область живота, один удар кулаком лівої руки в область обличчя та ще один удар кулаком правої руки в область обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження, а також один удар лівою ногою в область живота ОСОБА_9 .

У поданих апеляційних скаргах:

Потерпіла ОСОБА_9 вважає вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 12 липня 2021 року незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, який був організатором та активним виконавцем вчиненого злочину і не відшкодував заподіяну моральну шкоду. Просить скасувати вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 12 липня 2021 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, та ухвалити новий вирок, яким визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. Заявлений цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в сумі 20 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди задовольнити повністю.

Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 вказує, що вирок суду першої інстанції є незаконним, а висновки, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що попередніх домовленостей між обвинуваченими не було, а намір завдати тілесні ушкодження виник раптово та спонтанно. Просить змінити вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 12 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 , перекваліфікувавши його дії з ч.2 ст. 296 КК України на ч.1 ст. 125 КК України, та призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу. Змінити розмір стягнення моральної шкоди з 15 тис. грн. до 10 тис. грн. на користь ОСОБА_10 , а від стягнення моральної шкоди в розмірі 5 тис. грн. на користь ОСОБА_9 ОСОБА_7 звільнити.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

До початку апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_9 подала письмову заяву, у якій в порядку ст. 403 КПК України відмовилася від своєї апеляційної скарги, зазначивши, що їй повністю в добровільному порядку ОСОБА_7 відшкодовано моральну шкоду, і дана відмова прийнята апеляційним судом.

Обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належним чином повідомлені про день і час розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої ним апеляційної скарги, доводи прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, підтверджується сукупністю доказів, розглянутих в судовому засіданні, яким дана правильна юридична оцінка, є обґрунтованим і не оспорюється обвинуваченим ОСОБА_8 .

Покликання апелянта ОСОБА_6 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, побудованих на сумнівних, з його погляду, доказах, а також доводи щодо відсутності в діях ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки - попередньої змови з ОСОБА_8 та порушення ними громадського порядку і спокою громадян, спростовуються зібраними у справі доказами, і не заслуговують на увагу.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив, що 18.02.2019 року разом із ОСОБА_8 під час спільного розпивання алкогольних напоїв дізнався від ОСОБА_11 про конфлікт між ОСОБА_10 та сім`єю ОСОБА_11 . Після чого вирішив самостійно «розібратись» та залякати ОСОБА_10 , попросивши ОСОБА_8 піти разом із ним. Щоб потерпілий їх не впізнав, ОСОБА_7 взяв із собою балаклави. Зазначив, що коли потерпілий ОСОБА_10 відчинив їм двері, то він відразу наніс удари потерпілому, допускаючи при цьому, що, можливо, ненароком завдав удар і ОСОБА_9 .

За показаннями потерпілого ОСОБА_10 18 лютого 2019 року у вечірню пору доби до нього додому прийшли двоє невідомих чоловіків у балаклавах, один з яких нічого не говорячи, відразу наніс йому удар ногою в ділянку грудей, а згодом ще два удари в обличчя. Зазначив, що цей же чоловік вдарив ногою в живіт і дружину. Інший чоловік стояв на порозі і ніяких ударів потерпілим не наносив. Вказав, що події відбувалися у вечірню пору доби, коли він з дружиною відпочивали у своєму помешканні.

Аналогічне міститься в показаннях потерпілої ОСОБА_9 .

Вказані показання потерпілих щодо обставин вчиненого злочину об`єктивно підтверджуються їхніми показаннями під час проведення слідчих експериментів, де вони показали, як та за яких обставин обвинувачений ОСОБА_7 наніс їм тілесні ушкодження (а.с. 84-88).

Аналогічні показання щодо обставин, місця та часу вчинення злочину дала і свідок ОСОБА_12 , яка бачила, як двоє невідомих чоловіків у балаклавах перебували в їхньому будинку, один з яких наніс удар її батькові, а коли вийшла її мама, то це й же чоловік вдарив її ногою в живіт.

Крім того, як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_8 , 18.02.2019 року у вечірню пору доби він відпочивав у кафе «Центр» із своїм знайомим ОСОБА_7 . Зазначив, що ОСОБА_7 сказав йому, що потрібно «налякати одного чоловіка», якого саме він не знав. Вказав, що перед тим, як зайти до будинку потерпілих, вони одягнули балаклави, які приніс ОСОБА_7 . Пояснив, що коли потерпілий відчинив двері, то ОСОБА_7 відразу наніс йому два удари в обличчя, можливо, і удар ногою, а згодом замахнувся в сторону потерпілої ОСОБА_9 .

При проведенні слідчого експерименту 14.03.2019 року, протокол якого досліджено судом першої інстанції, ОСОБА_8 з дотриманням норм КПК України, показав,що 18.02.2019 року перед тим, як зайти до господарства потерпілих, вони з ОСОБА_7 одягнули балаклави, коли потерпілий ОСОБА_10 відчинив двері, то ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 приблизно три удари, а потерпілу ОСОБА_9 відштовхнув до вітальні (а.с. 114-117).

Показання потерпілих та обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин вчиненого злочину об`єктивно підтверджуються і протоколом огляду місця події від 18.02.2019 року, яким зафіксовано обстановку в будинку, встановлені фактичні дані, які не суперечать показанням обвинувачених та потерпілих (а.с. 11-13).

Як вбачається з протоколу обшуку від 22.02.2019 року, проведеного за адресою АДРЕСА_2 , було вилучено кофту червоного кольору та штани оливкового кольору, які, відповідно до протоколів пред`явлення для впізнання від 06.03.2019 року, впізнали потерпілі, підтвердивши, що 18.02.2019 року в даний одяг був одягнений один із чоловіків, що вчинив відносно них хуліганські дії (а.с. 37-38; а.с. 68-83).

З висновку судово медичної експертизи №39 від 12.03.2019 року вбачається, що на тілі ОСОБА_10 було виявлено синець грудної клітки зліва, який за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, його розташування не притаманне для таких, що утворюються при боротьбі, самообороні чи падінні на площині (а.с. 118).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно з`ясував фактичні обставини кримінального правопорушення і вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, підстав для перекваліфікації яких на ч. 1 ст. 125 КК України, як про це клопоче сторона захисту, не вбачається.

Диспозиція ст. 296 КК України визначає обсяг суспільних відносин, які охороняються їх дією, й водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображення) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Відповідно до п. 4 та п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів, залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Про наявність в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 саме хуліганського мотиву свідчить в першу чергу те, що вагомого приводу для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 та удару ОСОБА_9 в спосіб, наведений в обвинуваченні, обвинувачений ОСОБА_7 не мав, так як особисто між ним та потерпілими конфліктних ситуацій, що зумовлювали б виникнення особистої неприязні, не було, обвинувачені прийшли до помешкання потерпілих у вечірню пору, порушивши громадський порядок та спокій громадян.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не оспорюється.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та розяснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, віднесеного законом до нетяжкого злочину, особу ОСОБА_7 , який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив ОСОБА_7 за скоєне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 296 КК України, - два роки позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком в один рік.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження, в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 12 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення повного тексту ухвали, а обвинуваченими - протягом того самого строку з моменту отримання копії рішення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3