Дата документу 14.09.2022 Справа № 937/3492/21
судді Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С.
у провадженні 11-кп/807/474/22
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 вересня 2022 року було залишено без задоволення апеляційну скаргу на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2021 року про відмову у відкритті кримінального провадження за заявами про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень щодо ОСОБА_1 .
Мною була висловлена інша думка про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з таких підставах.
Як вбачається з матеріалів провадженнязаявами ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявами про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами.
Матеріали провадження засвідчують, що колегія суддів Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області прийняла оскаржуване рішення на стадії вирішення питання про відкриття провадження за відповідною скаргою ОСОБА_1 .
При цьому, звертаючись до мотивувальної частини ухвали про відмову у відкритті провадження за заявами, зауважую, що фактично суд розглянув заяви засудженого по суті заявлених ОСОБА_1 доводів, оскільки вказав на невідповідність доводів критеріям нововиявлених обставин в розумінні положень ч.2 ст. 459 КПК України.
Між тим вважаю за необхідне відмітити, що на стадії відкриття суд перевіряє заяву на відповідність вимогам ст.462 КПК України, а саме в частині дотримання заявником встановленої форми та змісту заяви і не вправі вирішувати питання наявності або відсутності нововиявлених обставин.
Якщо заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не оформлено згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, то відповідно до вимог ч.3 ст.464 КПК України застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу, а саме заява повертається у передбачених у цій частині вказаної статті випадках.
Також слід зауважити, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало винесення ухвали від 23 квітня 2021 року (а.с.15-16), якою заяву ОСОБА_1 , за встановлених порушень вимог ст. 462 КПК України, було залишено без руху, що у разі невиправлення недоліків у встановлений термін, потягло б повернення скарги.
Натомість, суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі, якою відмовив у відкритті провадження, вдався до перевірки наявності юридичного критерію для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, суд дав оцінку обставинам, які засуджений позначив як нововиявлені, тобто передчасно вирішив ті питання, які повинні вирішуватись під час судового розгляду після відкриття провадження за нововиявленими обставинами.
Тобто, на стадії відкриття провадження за відповідною заявою суд не може вирішувати її сутність, зокрема чи відповідають заявлені обставини критеріям нововиявлених. Підлягає з`ясуванню лише відповідність поданої заяви вимогам ст.462 КПК України щодо змісту.
Слід відмітити, що положеннями ст. 464 КПК України не передбачені підстави вирішення питання про відмову у відкриття провадження. За наявності законодавчої прогалини, слід застосовувати положення ч.6 ст.9 КПК України і звернутися до передбачених законодавством підстав для відмови у відкритті провадження, зокрема до положень ч.4 ст.304, ч.4 ст.399 КПК України, якими є оскарження судового рішення, яке не підлягає оскарженню або оскарження з підстав, з яких не може бути оскаржено.
У даному випадку такі правові підстави для відмови у відкритті кримінального провадження за відповідною заявою ОСОБА_1 місцевим судом не встановлювалися.
Поставлене засудженим питання також необхідно розглядати з урахуванням загальних засад кримінального провадження, зокрема закріплених ст.ст. 8, 9, 21 КПК України принципів доступу до правосуддя, верховенства права та законності, а також у контексті положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Згідно з частиною 1 статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже оцінка місцевим судом обставин, які засуджений вважав нововиявленими, одночасно з виявленням недоліків у заяві останнього про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Така оцінка згідно ст. 467 КПК України надається на наслідком судового розгляду відповідної заяви по суті заявлених вимог.
Одночасно зауважую на допущеній місцевим судом помилці з приводу висновку щодо відсутності у суду підстав для вирішення питання про поновлення процесуального строку, що суд першої інстанції пов`язав із першочерговим вирішенням питання про відсутність підстав для відкриття провадження.
Між тим саме питання дотримання заявником процесуального строку, за відсутності зауважень щодо звернення до належного суду, є передумовою для вирішення судом питання про відкриття чи відмову у відкритті провадження за скаргою, поданою в порядку ст. 459 КПК України, а ні як не навпаки.
Отже, на мою думку, за сукупності наведених обставин рішення мало бути скасовано і, з урахуванням прийнятого місцевим судом рішення та заявленої апеляційної вимоги, призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Суддя Запорізького
апеляційного суду М.С. Тютюник