У Х В А Л А
Справа № 183/2260/22

№ 1-і/183/65/22

26 липня 2022 року м.Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, громадянина України, холостого, маючого дочку Златославу, 2015 року народження, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2022 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначав, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло. 31.12.2020 ОСОБА_5 було затримано, ухвалою слідчого судді до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання до 28.02.2021, який у подальшому неодноразово продовжено. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вирішено вважати продовженим до 31.07.2022, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.06.2022 вказану ухвалу скасовано, строк застосування запобіжного заходу продовжено до 30.07.2022. Ризики, які слугували підставою для тримання під вартою на теперішній час не зменшилися і продовжують існувати. З метою запобігання ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ризики прокурором не доведені, носять абстрактний характер. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, до обрання запобіжного заходу працював, разом з ним проживала малолітня дитина. Потерпілі у даному кримінальному провадженні подали суду заяву, про те, що жодних претензій до обвинуваченого не мають, фактично інцидент, який стався 30.12.2020 є наслідком сімейного конфлікту. Також зазначив, що до обвинуваченого може бути застосовано менш суворий запобіжний захід, оскільки на підставі договору про оренду житла, має місце проживання у м.Харкові.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Куп`янського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду 18.03.2022 № 11/0/9-22, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, на підставі ч.7 ст. 147 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ, Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

31.12.2020 ОСОБА_5 було затримано, ухвалою слідчого судді Великобурлуцього районного суду Харківської області відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 лютого 2021 року, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області раніше обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вирішено вважати продовженим до 31.07.2022. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.06.2022 зазначену ухвалу скасовано, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 липня 2022 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про необхідність продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, суд враховує наступне.

Суд вважає, що вказаний у клопотанні прокурора ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним, продовжує існувати. Про його наявність та продовження існування свідчить те, що відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на те, що з урахуванням стадії кримінального провадження, обвинуваченому відомі повні анкетні дані та місце проживання свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих не зменшився та продовжує існувати.

Також суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки як встановлено під час розгляду клопотання, на розгляді іншого суду перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Подану захисником фотокопію заяви від імені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суд не приймає, оскільки неможливо встановити осіб, які підписали цю заяву.

Також суд бере до уваги, що місце проживання обвинуваченого зареєстровано у Куп`янському районі Харківської області, який віднесено до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні, блокуванні. У зв`язку з веденням воєнного стану на території України та активними бойовими діями на території Харківської області, ризик переховування обвинуваченої та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим.

Суд звертає також увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, не одружений. Відтак, суд вважає, що обвинувачений міцних соціальних зв`язків не має.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_5 від вартою, суд вважає, що встановлені щодо обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Посилання на наявність у обвинуваченого іншого житла на території м.Харкова суд не приймає, оскільки поданий захисником договір оренди квартири від 17.07.2022 укладений під час перебування обвинуваченого під вартою, орендодавцем за договором виступає сам захисник. Відтак у суду виникають обґрунтовані сумніви у дійсних намірах сторін цього правочину. Під час встановлення анкетних даних у судовому засіданні обвинувачений не зміг точно зазначити місце постійного фактичного проживання, вказавши, що проживав за різними адресами.

З урахуванням наведеного, з огляду на конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 виконання ним своїх процесуальних обов`язків, клопотання прокурора підлягає задоволенню, запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

У відповідності до абз.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 вчинено із застосуванням насилля, суд вважає недоцільним визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 183, 372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 вересня 2022 року включно.

Строк дії ухвали до 23 вересня 2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29.07.2022 року о 14:00 год.

Суддя ОСОБА_1