Справа №754/3214/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2534/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
11 серпня 2022року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Донецьк, українку, громадянкуУкраїни, з вищою освітою,
не працюючу, не одружену, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше не судиму,
визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено їй покарання:
- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат,
В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 25.03.2022 приблизно о 14 год. 40 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у торгівельному залі магазину «Метро», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Сержа Лифаря, 2-А, переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає викрала з полиць товар, а саме: печінку «Фуа Гра» вагою 0,486 г., вартістю 579 грн. 11 коп., пюре лохини «Роnthier», вартістю 291 грн. 58 коп., рибу Вугор «Snobo», вартістю 558 грн. 43 коп., олію з авокадо «Mantova» 200 мл., вартістю 145 грн. 75 коп., алкогольний напій Джин «Bom Bay», вартістю 695 грн. 83 коп., алкогольний напій шампанське «Dom Perigion», вартістю 5832 грн. 50 коп., а всього товарів на загальну суму 8103 грн. 20 коп., що належить ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» після чого, вище вказаний товар, сховала до сумки, яка знаходилась при ній. Після чого, ОСОБА_7 утримуючи вищевказаний товар при собі, пройшла розрахункові каси не оплативши вказаний товар та вийшла з магазину, тим самим умисно в умовах воєнного стану, таємно викрала чуже майно, що належить ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» на загальну суму 8103 грн. 20 коп., яким розпорядилась на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_7 27.03.2022 приблизно о 16 год. 00 хв. знаходячись у торгівельному залі магазину «Метро», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Сержа Лифаря, 2-А, переслідуючи корисливий мотив, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та її дії є таємними для оточуючих, взяла з полиць із товарами: лак для волосся «Sioss», вартістю 49 грн. 92 коп., рибу Вугор «Vici», вартістю 869 грн. 22 коп., дезодоранти «Ахе Део» в кількості п`яти шт., вартістю за одну штуку 54 грн. 92 коп., капці: взуття чоловіче «Gemelli», вартістю 250 грн. 00 коп., гель для вмивання «Лореаль», вартістю 245 грн. 00 коп., соус «Торчин», вартістю 23 грн. 25 коп., ікра Форелі «TROUT ROE» масою 500 г., вартістю 749 грн. 92 коп., віск для волосся WELLA «Sноскwaves», вартістю 117 грн. 42 коп., паста для волосся чоловіків WELLA «Sноскwaves», вартістю 117 грн. 42 коп., паста для волосся Schwarzkopf «Got 2», вартістю 119 грн. 92 коп., спрей для виправлення волосся Schwarzkopf «Got 2», вартістю 134 грн.92 коп., рюмка Джигер «Vacu Vin», вартістю 129 грн. 08 коп., ложка барна «Vacu Vin», вартістю 208 грн. 25 коп., ополоник 31,5 см., вартістю 49 грн. 92 коп., форма силіконова для випікання «3D Tartufo», вартістю 374 грн. 92 коп., алкогольний напій джин «Воmbay» об`ємом 1 літр, вартістю 662 грн. 70 коп., а всього товарів на загальну суму 4156 грн. 78 коп., що належить ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» після чого, вище вказаний товар, сховала до сумки, яка знаходилась при ній. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_7 не маючи наміру розраховуватись за товар пройшла через каси, не оплативши за товар та направилась до виходу з магазину. Таким чином, ОСОБА_7 виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками охорони магазину за межами розрахункових кас.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, прокурор вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.
Прокурор зазначає, що судом формально перераховано обставини, які безпідставно визнано такими, що пом`якшують покарання: щире каяття, відшкодування завданої шкоди потерпілому. При цьому, не мотивовано чому призначення мінімального покарання в межах санкції інкримінованих злочинів було б несправедливим в даному випадку.
Вказує, що застосування до ОСОБА_9 ст. 69 КК України є незаконним, оскільки судом безпідставно визнано та враховано обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття, оскільки фактично обвинувачена лише визнала свою вину, так як була затримана на місці вчинення злочину, а викрадене майно було виявлено та вилучено у неї. Крім того, обвинувачена не працює, не навчається, не заміжня, що ставить під сумнів відшкодування завданої шкоди саме ОСОБА_9 .
Також, зазначає, що судом проігноровано те, що ОСОБА_9 раніше притягалась до кримінальної відповідальності, вчинила умисні корисливі злочини в умовах воєнного стану, предметом вчинення яких були не товари першої необхідності, а алкогольні напої, делікатеси та косметичні вироби.
Таким чином, на думку прокурора судом безпідставно призначено ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку обвинуваченої, яка заперечувала проти апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.
Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої внаслідок м`якості не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не працює, обставинами, що пом`якшують покарання судом визнано щире каяття у вчиненому, відшкодування завданої шкоди потерпілому, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
З урахуванням ряду обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , а саме: щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому, дані про особу обвинуваченої, думку представника потерпілого, який просив не призначати обвинуваченій суворе покарання, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість застосувати до ОСОБА_7 при призначенні основного покарання за ч.2 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України вимоги ч. 1ст. 69 КК України.
На думку колегії суддів судом першої інстанції обгрунтовано призначено ОСОБА_9 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у межах санкції вказаного злочину у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Враховуючи принципи індивідуалізації, співмірності заходу примусу характеру вчинених дій та конкретні обставини справи, призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України спростовуються наведеними у вироку мотивами та підставами, за яких суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.
Крім того, відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Згідно абзацу 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, звільняючи ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та обгрунтовано звільнив останню від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, навівши переконливі мотиви на обгрунтування прийнятого рішення про можливість її виправлення без відбування покарання.
Так, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції послався на відношення останньої до вчиненого, яка щиро розкаювалася у скоєному, дані про її особу в сукупності, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої без ізоляції його від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням останньої від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку протягом трьох років з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку колегії суддів, звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею в подальшому нових злочинів.
Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченї через м`якість - є безпідставними.
Обставини, на які вказує в поданій апеляційній скарзі прокурор, були належним чином враховані та оцінені судом першої інстанції, відтак колегія суддів вважає їх непереконливими.
Доказів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: