Справа № 545/1729/22
Провадження № 1-в/545/510/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулиничі, Харківського району, Харківської області. До арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 1) 09.09.2010 року Харківським районним судом Харківської області за ст.185 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 2) 02.02.2011 року Харківським районним судом Харківської області за тс.185 ч.3, 70 ч.4, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. постановою Харківського районного суд Харківської області від 22.09.2011 року іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 25.07.2014 року на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію»; 3) 25.06.2015 року Харківським районним судом Харківської області за ст.185 ч1. КК України до штрафу в сумі 850 грн.; 4) 08.12.2015 року Харківським районним судом Харківської області за ст.185 ч.3, 309 ч.1, 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

Засудженого: 14.11.2019 року Харківським районним судом Харківської області за ст.115 ч1., 185 ч.2, 309 ч.2, 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі. В силу ст.71 ч.1 КК України приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 08.12.2015 року, остаточно до відбуття покарання 7 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати строк покарання час тримання під вартою з 05.11.2017 року по 18.08.2020 року, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений направив до суду заяву, відповідно до якої розгляд подання прохав провести без його участі.

Представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» подав заяву до суду, в якій прохав подання розглядати без його участі.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення подання заперечив.

Суд, врахувавши думки прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, проходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом ОСОБА_4 засуджений 14.11.2019 року Харківським районним судом Харківської області за ст.115 ч1., 185 ч.2, 309 ч.2, 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі. В силу ст.71 ч.1 КК України приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 08.12.2015 року, остаточно до відбуття покарання 7 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати строк покарання час тримання під вартою з 05.11.2017 року по 18.08.2020 року.

Початок строку відбування покарання 05.11.2017 року, кінець строку відбування покарання 22.09.2022 року.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 05.11.2017 року.
Під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
08.09.2020 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, порушень режиму не допускає, має 2 заохочення.
До промислової зони установи не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи,до праці ставиться посередньо, ініціативи не проявляє.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
В скоєному у злочині розкаюється, провину визнає.
За вироком суду має позовну заборгованість за проведення процесуальних витрат в сумі 4701 грн. 60 коп., до відшкодування позову ставиться байдуже, не вбачає в цьому суспільної потреби.
Відповідно до висновку начальника СПС лейтенанта внутрішньої служби погодженого з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи підполковника внутрішньої служби застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 05.11.2017 року, однак протягом усього строку відбування покарання до нього було застосовано лише два заохочення, які передують настанню строку після якого можливий розгляд клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України, а відтак в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд:

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1