ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2424/22 Номер провадження 11-сс/814/720/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного- ОСОБА_7
захисника- ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 09 червня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава ОСОБА_9 та застосувано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 07 серпня 2022 року включно підозрюваному:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.П`ятигірськ, Балаклійського району, Харківської області, громадянина України, одруженого, освіта середня спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Одночасно було визначено заставу в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 287 160 гривень з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.1,2,3,8 ч.5 ст.194КПК України.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та командування військової частини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, в разі визнання його винуватим та неможливість застосувати більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного м.Полтави від 09.06.2022 та постановити нову ухвалу, якою зостосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вказує, що судом не взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має постійне місце проживання, після того, як самовільно залишив місце несення служби- постійно знаходився вдома, добровідбно здав зброю, намагався повернутися до військової служби через певний час, вину у вчиненому визнає, активно сприяє розкриттю кримінального правопорушення.

Зазначає, що жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України слідчим та прокурором не доведений.

З даним рішенням також не погодився захисник-адвокат ОСОБА_8 та просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 09.06.2022 та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Звертає увагу, що прокурор та слідчий не довели у суді неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_6 , вивчивши матеріали провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування за №0000417 від 07.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що наказом в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 397-ОС від 03.09.2021 року «Про особовий склад» сержанта ОСОБА_7 призначено на посаду техніка-начальника автомобільної групи відділення технічного забезпечення НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
Так, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді техніка-начальника автомобільної групи відділення технічного забезпечення НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, який тимчасово дислокувався в АДРЕСА_2 , 25.02.2022 року у вечірній час доби, отримавши наказ на висування підрозділу на тимчасове місце дислокації в АДРЕСА_3 , самовільно залишив місце несення служби в АДРЕСА_2 та попрямував до м.Харків, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
15.03.2022 року наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України№13-ОС ОСОБА_7 виключено з усіх видів забезпечення як такого, що самовільно залишив військову частину.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 17.03.2022 року №16-ОС, призупинено військову службу сержанта ОСОБА_7 , звільнивши з посади та вважається таким, що не виконує обов`язків служби.
07.06.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
09 червня 2022 року старший слідчий другого слідчого відділу ( з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_10 за погодженням прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м.Полтави, з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого та застосував відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 07 серпня 2022 року включно та визначив заставу в розмірі-120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 284 160 гривень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
З матеріалів провадження вбачається, що необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 учасниками провадження не оскаржується.
У свою чергу, розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування;незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне праовпорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення- дизертирстві, тобто у самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, яке карається позбавленням волі на строк від 5 до 12 років, особи підозрюваного:одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий, а також неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: доручення на проведення слідчих (розшукових) дій від 28.03.2022, протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , протоколу допиту свідка ОСОБА_13 , висновку службового розслідування від 11.05.2022 , поясненням ОСОБА_7 від 07.06.2022.
При цьому, колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.
У свою чергу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді у частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні у матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею у судовому засіданні.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, як просять апелянти домашнього арешту.
Тому, зазначені в апеляційних скаргах доводи, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження за клопотанням органу досудового розслідування про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 , про що йдеться в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 09 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4