У Х В А Л А
26 вересня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000225 від 11.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.405 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України про продовження тримання під вартою ОСОБА_4 . На думку прокурора, наразі продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу, які з часу застосування заходів із забезпечення кримінального провадження не зменшились.

Захисником обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлено клопотання в порядку ст. 201 КПК України про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання обґрунтовано тим, що на даний момент перестали існувати ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу. Просив врахувати стан здоров`я обвинуваченого, а також позицію потерпілої по даному провадженні ОСОБА_7 , яка відповідно до її власноруч написаної заяви просила змінити обвинуваченому запобіжний захід.

Позиції сторони захисту та сторони обвинувачення з приводу заявлених клопотань
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт просив відмовити.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, клопотання захисника підтримав.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив у його задоволенні відмовити. Клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт підтримав.

Вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, суд дійшов наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.405 Кримінального кодексу України. Даний злочини відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, щодо ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування, а також під час підготовчого судового засідання було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підставою обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості ОСОБА_4 .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в загальному порядку для вирішення питання про обрання та продовження застосування запобіжного заходу.

Відповідно до частини 1 статті 201 КПК, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Аналізуючи положення ст. 194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження. Бо такі дії передбачають оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Також, на думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів.

Отже, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.

Досліджуючи матеріали клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, беручи до уваги відомості про особистість ОСОБА_4 , суд погоджується з тим, що на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжких (ч. 4 ст. 405 КК України) злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також останній може переховуватися від суду, про що свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх грубе порушення, ймовірно вчинивши військовий злочин, а саме: висловив погрозу вбивством начальнику у зв`язку з виконанням ними обов`язків з військової служби, в умовах воєнного стану. Обвинувачений ОСОБА_4 під час можливого вчинення кримінального правопорушення проявляв зухвалу та небезпечну поведінку, із застосуванням фізичної сили.

Суд, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може впливати на свідка у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 з метою дачі, зміни нею показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаної особи до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

При цьому суд виключає ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оскільки показання від перелічених осіб вже були отримані безпосередньо судом в судовому засіданні 06.09.2022.

Судом в силу вимог кримінально процесуального закону та в рамках заявленого клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, є особою молодого віку, зареєстрований та фактично проживає разом з матір`ю, дружиною, дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , позитивно зарекомендував себе під час проходження військової служби; обвинуваченому встановлено ряд медичних діагнозів, потерпіла ОСОБА_7 відповідно до її власноруч написаної заяви висловила позицію про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, однак зазначені обставини не можуть бути підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи наявність ризиків, встановлених судом, а також вимоги ч.7 ст. 176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Отже, на думку суду, саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу та особистості обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження застосування відповідно до вимог ст. 331 КПК України запобіжного заходу протягом судового провадження.

Відповідно до абз. 8 ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.4 ст. 405 Кримінального кодексу України.

Керуючись статтями 7, 27, 177-178, 182-183, 193-194, 199, 331, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника про зміну раніше обраного запобіжного заходу відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , строк дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_4 - не визначати.

Ухвала діє до 24.11.2022 та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, або в той же строк та в тому ж порядку, з моменту отримання її копії.

Суддя Олена ГОЛЯНА