Справа № 331/1456/22
Провадження № 1-в/331/60/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» в залі суду в м. Запоріжжя клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мелітополь Запорізької області, що має повну середню освіту, не одруженого,який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
-31.01.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосування ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки;
-16.11.2021 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання у зв`язку із відбуттям 2/3 призначеного покарання, згідно ст. 81 КК України.
Адвокат мотивував своє клопотання тим, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 16.11.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання, приєднано частково до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.01.2019 року і остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.01.2019 року з 12.08.2020 року відповідно до протоколу затримання. За час перебування в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» порушень режиму тримання ОСОБА_4 не допускав. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, на профілактичному обліку не перебував, характеризується позитивно, стягнень не має. З огляду на те, що ОСОБА_4 показав себе з позитивної сторони, відбув більше двох третин призначеного йому покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, адвокат просить звільнити ОСОБА_4 умовно-достроково.
ОСОБА_4 підтримав подане адвокатом клопотання, просив його задовольнити. Вказав, що вину у вчиненому визнав, розкаявся, своєю поведінкою вже довів, що він виправляється та вже поніс призначене йому покарання. Зазначив про те, що після звільнення планує проживати із ОСОБА_6 , з якою планує будувати сімейні відносини. ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він перший раз відбуває реальне покарання у вигляді позбавлення волі, цей досвід суттєво змінив його світогляд та ставлення до вчинення протиправних дій. Він зрозумів, що більше ніколи не хоче знаходитися у місцях позбавлення волі. Щодо вчи нениних кримінальних правопорушень пояснив, що щиро розкаявся.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання. Зазначив про те, що засудженим не виконано усі вимоги, передбачені положеннями ст. 81 КК України, оскільки під час виконання покарання не працював.
Представник ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що вирок суду ще не набрав законної сили, розпорядження про виконання вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.11.2021 до цього часу до ДУ не надходило, через що не має підстав для задоволення клопотання.
В судовому засіданні адвокатом ОСОБА_5 було заявлене клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_6 ..
Прилуцька ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що вона є знайомою ОСОБА_4 , знає його з хорошої сторони. Вказала, що у разі звільнення ОСОБА_4 , останній буде проживати разом із нею у м. Дніпро.
За результатами розгляду клопотання судом встановлені наступні обставини.
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.11.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, приєднано частково до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.01.2019 року і остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.01.2019 року з 12.08.2020 року відповідно до протоколу затримання.
24.05.2022 Запорізьким апеляційним судом розглянута апеляційна скарга ОСОБА_4 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.11.2021 року, яку апеляційний суд залишив без задоволення. Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.11.2021 року залишено без змін.
Відповідно до протоколу затримання від 12.08.2020 року ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.06.2020 року, як засудженого вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.01.2019 року.
Згідно довідки по особовій справі засудженого, ОСОБА_4 в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» знаходиться з 18.08.2020 року. Початок строку відбування покарання 12.08.2020, кінець 12.02.2023 року.
Відповідно до характеристики з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», за час утримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» ОСОБА_4 має одне стягнення (погашено за строком давнини), заохочень немає. До суспільно-корисної праці не залучається з незалежних від нього причин. За характером загалом адекватний, комунікабельний, емоційно врівноважений, самооцінка адекватна. Не агресивний, конфліктності не виявляє, психоемоційний стан задовільний. На профілактичному обліку у психолога не перебуває, загальноприйнятних норм поведінки дотримується у більшості випадків. Психоемоційний стан задовільний. На заходи виховного впливу реагує задовільно. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання передач, посилок.
Згідно довідки, ОСОБА_4 в установі ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до роботи не залучався, заробітну плату не отримував, у зв`язку із тим, що відносить до категорії осіб, до яких застосоване попереднє ув`язнення.
Статтею 81 Кримінального кодексу України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання: засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України); засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання враховується поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Суд також враховує досліджені у судовому засіданні характеристику та довідку відносно засудженого ОСОБА_4 , які свідчать про його виправлення. Крім того, матеріалами та поясненнями, дослідженими у судовому засіданні вставлено, що між ОСОБА_4 та ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» не укладалися договори про залучення до трудової діяльності, оскільки згідно нормативних документів, якими керується установа, ОСОБА_4 навіть на момент розгляду клопотання вважається таким, до кого застосовано попереднє ув`язнення (оскільки до установи не надходило розпорядження про виконання вироку), а тому, його працевлаштування не можливе.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про дотримання умови, передбаченої ч. 2 ст. 81 КК України, оскільки матеріалами справи підтверджено те, що ОСОБА_4 сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Станом на момент розгляду подання засуджений ОСОБА_4 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 81 КК України, суд приходить до висновку про можливість задоволення подання адвоката про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 на невідбуту частину строку.

Керуючись вимогами ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк покарання:7 місяців 20 днів (сім місяців двадцять днів).
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Оскарження даної ухвали прокурором зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали оголошено 28.06.2022 року о 09-10 годині.
Суддя ОСОБА_1