справа № 208/401/22
№ провадження 1-кс/208/470/22
УХВАЛА
Іменем України

28 квітня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника володільця майна, адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника володільця майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_3 про зняття арешту з майна в межах кримінального провадження № 0000036 від 20.01.2021 року за ч.1 ст. 358 КК України, -

встановив:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з клопотанням щодо зняття арешту з автомобіля «Nissan NX 100», д/з НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Посилався на те, що всі необхідні експертизи вже проведені,необхідності у подальшому арешті немає, тому просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.01.2022 року арешт на тимчасово вилучене майно.

В судовому засіданні адвокат клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.

Дізнавач до судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

Дослідивши підстави та обґрунтування заявленого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У ст. 41 ч. 1 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Наведені Конституційні гарантії права володіти своїм майном поєднується з такими ж вимогами ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом N 11 де зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України "Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права" та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Копеський проти Словаччини" зазначено, що майном може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні грунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт.
Так, встановлено, що у провадженні СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000036 від 20.01.2021 року за ч.1 ст. 358 КК України.В рамках данного кримінального провадження був накладений арешт на автомобіль «Nissan NX 100», д/з НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна був застосований з метою необхідності проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, та з метою збереження речового доказу, унеможливлення його пошкодження та знищення.

На час звернення адвоката з клопотанням всі необхідні експертизи з даним автомобілем вже проведені. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-22/9-15ж-КДТЗ від 09.04.2022р.,номер кузова, номер двигуна зміненню не піддавались.

Оскільки на даний час експертизу проведено, у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна відпала потреба, що тягне за собою задоволення клопотання.

Керуючись викладеним та ст. 170, 174, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання представника володільця майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_3 про зняття арешту з майна в межах кримінального провадження № 0000036 від 20.01.2021 року за ч.1 ст. 358 КК України, задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 25.01.2022 року у справі № 208/401/22, 1-кс/208/141/22 на автомобіль «Nissan NX 100», д/з НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1