ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2382/22 Номер провадження 11-сс/814/703/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 08 червня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2022 року за №0000413, задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_10 , і застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 06 серпня 2022 року, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Харків, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому.

Одночасно визначено ОСОБА_8 заставу 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на ОСОБА_8 в разі її внесення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

не відлучатися з постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, учинити інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого за його вчинення покарання, особу підозрюваного та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Урахувавши положення ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя визначив ОСОБА_8 заставу - 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дійшовши висновку, що такий її розмір достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 08 червня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дати розгляду клопотання та визначити підозрюваному заставу не менше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 200 гривень, із залишенням раніше визначених обов`язків.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя визначив ОСОБА_8 розмір застави, який є недостатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, належним чином не врахувавши: те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, своїми діями підірвав бойову здатність і готовність військової частини в умовах воєнного стану; майновий стан підозрюваного, оскільки військовослужбовці в період воєнного стану отримують щомісячне грошове забезпечення при перебуванні в Полтавській області 40 000 гривень, а в районі проведення бойових дій 110 000 гривень.

У запереченні захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, водночас підтвердив те, що ОСОБА_8 не порушує умов застосованого йому запобіжного заходу, міркування підозрюваного та його захисника про заперечення щодо апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У ч.5 ст.182 КПК України визначено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

За змістом приписів ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього.

Законодавцем підкреслюється, що застосування запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2022 року за №0000413 (а.п. 9).

Досудовим розслідуванням установлено, що з 24 лютого до 16 травня 2022 року ОСОБА_8 в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, не з`явився вчасно на службу без поважних причин.

07 червня 2022 року слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_10 , повідомив ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (а.п. 49-55).

08 червня 2022 року слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого ОСОБА_9 , погоджене з прокурором ОСОБА_10 , і застосував ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначив підозрюваному заставу з покладенням на ОСОБА_8 в разі її внесення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України (а.п. 71-73).

Як видно з матеріалів провадження, необхідність застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи ж прокурора про збільшення розміру застави ОСОБА_8 не менше ніж до 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є необґрунтованими.

Так, слідчий суддя, встановивши, що в клопотанні органу досудового розслідування безпідставно порушено питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без обрання застави, дотримався вимог ч.3 ст.183 КПК України та визначив ОСОБА_8 заставу - 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки названий розмір застави, який є наближеним до максимальної межі, встановленої в п.2 ч.5 ст.182 КПК України, з урахуванням обставин інкримінованого підозрюваному тяжкого злочину, даних про особу ОСОБА_8 , зокрема його майнового та сімейного стану, який до 14 березня 2022 року проходив військову службу (а.п. 21-22), одружений (а.п. 67), не судимий, є особою молодого віку, у співставленні з установленими ризиками, передбаченими п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме тим, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, учинити інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є справедливою альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою та достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , при цьому відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Щодо аргументів апеляційної скарги з посиланням на розмір грошового забезпечення підозрюваного як військовослужбовця в період воєнного стану, то вони є безпідставними, так як з аналізу наказу №16-ОС слід дійти висновку, що з 14 березня 2022 року ОСОБА_8 було призупинено виплату грошового забезпечення у зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, в якому він підозрюється.

Разом з цим після внесення застави підозрюваний не порушує покладені на нього обов`язки у зв`язку із застосованим запобіжним заходом, що підтверджено прокурором у суді апеляційної інстанції. ОСОБА_8 також самостійно, за першою вимогою апеляційного суду у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді скарги сторони обвинувачення, в якій порушувалося питання про погіршення його становища.

А, отже, й прокурором не обґрунтовано чому за таких обставин неможливо досягти мети запобіжного заходу за визначеного слідчим суддею розміру застави та не доведено наявність виключних випадків для її визначення в розмірі, що перевищує максимальний розмір, передбачений у п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

У свою чергу, з метою уникнення можливої варіативності тлумачення оскаржуваного рішення в частині покладення на ОСОБА_8 обов`язку, визначеного п.2 ч.5 ст.194 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне уточнити, що виконання цього обов`язку пов`язується із забороною підозрюваному відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду саме із населеного пункту, в якому він проживає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 08 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4