В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000711, за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2022 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1 700 грн.
Ухвалено стягнути із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 1 372,96 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України призначити покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначення покарання, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого через м`якість.
Наголошує на тому, що санкцією інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визначено покарання у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі (17 000 грн.) до трьох тисяч (51 000 грн.) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також альтернативні покарання у виді громадських чи виправних робіт, арешту, а також обмеження волі.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

18.08.2021 р. близько 03.30 год., ОСОБА_6 , перебував у парку «Ліски» у бесідці, поблизу будинку № 1-а по вул. Курортній в м. Миколаєві та побачив на столі мобільний телефон марки «Honor 8-А» золотистого кольору, належний ОСОБА_8 . У ОСОБА_6 виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, він, скориставшись відсутністю уваги з боку власника майна та сторонніх осіб, таємно викрав мобільний телефон марки «Honor 8-А», вартістю 1 526,67 грн. У подальшому ОСОБА_6 , утримуючи вказане майно при собі, з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 1 526,67 грн.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував положення ст. 65 КК України щодо загальних підстав призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до проступку, дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який вину свою визнав повністю, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та не перебуває на обліку у Обласному наркологічному диспансері, офіційно працює, за місцем мешкання характеризується посередньо. Визнав обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладеній в ній доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вірно та апелянтом не оспорюється, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, за доводами апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що кримінальний проступок вчинено ОСОБА_6 18.08.2021 р.

З 01.07.2020 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 р.
Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, в редакції цього закону, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Однак, як вбачається з резолютивної частини вироку суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, зазначив, що вказана сума складає 1 700 грн.
За такого, суд першої інстанції фактично призначив обвинуваченому покарання, яке не передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, чим допустив неправильне застосування вимог закону України про кримінальну відповідальність.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність тягне за собою скасування вироку. Отже, оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.
З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок відповідно до ст. 420 КПК України скасуванню в частині призначення остаточного покарання, з ухваленням нового вироку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вказаною статтею апеляційний суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 185 КК України. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та буде сприяти досягненню мети покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :

апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2022 року відносно ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині свій вирок.
Призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, роз`яснивши іншим учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3