Справа № 274/1206/22
Провадження №1-в/0274/219/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2022 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в режимі відеоконференції з ДУ "Бердичівська виправна колонія (№ 70)" провадження за клопотанням засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одруженого, офіційно не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, уродженця с. Лубянка Рокитнянського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.05.2009 за ст.ст. 187 ч. 3, 153 ч. 1, 70, 71 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, згідно ч. 5 ст. 72 КК України,
в с т а н о в и в:

03.03.2021 на розгляд до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покаранняз 09.04.2017 року по 25.07.2019 року, згідно ч. 5 ст. 72 КК України.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, просив його задовольнити. Уточнив, що йому підлягає перерахунку день за два строк попереднього ув`язнення з 09.04.2017 року по 25.07.2019 року, тобто з часу його затримання до моменту прибуття до виправної колонії.

Представник адміністрації виправної колонії просив в задоволенні клопотання засудженого відмовити, у зв`язку з тим, що в засудженому вже зарахований в строк покарання час попереднього ув`язнення з 09.04.2017 року по 05.02.2019 року. Інших строків, які підлягали б зарахуванню, на думку представника виправної колонії, немає. Крім того, судом вже було вирішено аналогічне питання та засудженому було відмовлено в задоволенні клопотання.

Захисник підтримав заяву засудженого та просив зарахувати в строк його покарання період попереднього ув`язнення з часу затримання до 25.07.2019 року.

Прокурор не заперечив проти задоволення заяви засудженого.

Заслухавши засудженого, думки прокурора, захисника та представника виправної колонії, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений 20 вересня 2016 року Рокитнянським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 2, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Знову засуджений 06.09.2018 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 20.09.2016 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією майна. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обраховано з моменту його затримання, тобто з 09.04.2017 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування під вартою з моменту затримання до набрання вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 16.11.2015 з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.02.2019 року вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2018 року відносно ОСОБА_5 змінено, виключено з вироку посилання на застосування до ОСОБА_5 положень ст. 71 КК України. ОСОБА_5 вважається засудженим за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 289 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок суду відносно ОСОБА_5 залишений без змін.

Вироком Київського апеляційного суду від 11.04.2019 року вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 20.09.2016 року стосовно ОСОБА_5 скасований в частині застосування ст.ст. 75, 76 КК України та ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; строк відбування покарання ОСОБА_5 обраховано з моменту приведення вироку до виконання. У решті вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 20.09.2016 року залишено без зміни.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.06.2021 року вирішено питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, а саме за наявності щодо засудженого ОСОБА_5 вироків Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2018 року з врахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 05.02.2019 року, яким його засуджено за ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12, 289 ч. 3, 70 ч. 1 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та Київського апеляційного суду від 11.04.19, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (далі Закон №2046-VІІІ), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII.

Проте, як вбачається із досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого, останнього було затримано 09.04.2017 в межах кримінального провадження №0000130 від 09.04.2017 за ч. 3 ст. 289 КК України, за який його було засуджено вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2018. Строк попереднього ув`язнення в цьому провадженні був повністю зарахований, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, самим вироком: з моменту затримання 09.04.2017 по день набрання ним законної сили, тобто 05.02.2019. З 06.02.2020 засуджений відбуває покарання за вироком суду, а відтак правовий режим попереднього ув`язнення на нього не розповсюджується.

В межах кримінального провадження № 0000072 за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_5 було засуджено до позбавлення волі вироком Київського апеляційного суду від 11.04.2019, який набрав законної сили з моменту проголошення, крім того, в цьому провадженні до нього не було застосовано попереднє ув`язнення. А відтак, враховуючи правила ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення …», в даному провадженні відсутні будь-які строки, які могли б бути зарахованими в строк відбування покарання за правилами.

Будь-яких інших періодів попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_5 , в розумінні ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", з матеріалів провадження не вбачається.

Крім того, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 14.05.2021 в задоволенні аналогічної заяви засудженого ОСОБА_5 про перерахунок терміну ув`язнення з 09.04.2017 по 25.07.2019, згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII - відмовлено. Ухвала набрала законної сили 24.05.2021.

Керуючись статтею 72 КК України, статтями 369, 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про перерахунок терміну ув`язнення, згідно ч. 5 ст. 72 КК України - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1