Справа № 716/1017/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2022 року місто Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002095 від 12.07.2022 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Веренчанка Чернівецького району Чернівецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
11 липня 2022 року, приблизно о 23 годині 15 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_5 , де, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, через незачинені вхідні двері літньої кухні проник до її приміщення, та таємно викрав звідти майно ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон марки «ZTE» моделі «BLADE A3 220», IMEI НОМЕР_1 , вартістю 1697,50 гривень, з картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФУкраїна» НОМЕР_2 вартістю 145,00 гривень, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1842,50 гривні, після чого з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Кримінальна відповідальність за вказаний злочин передбачена ч.4 ст.185 КК України за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена вчинена в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що обвинувачення йому зрозуміле, обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, визнає в повному обсязі. Зазначив, що потерпілу знає тривалий час, мають добрі стосунки. Так, пізно ввечері 11 липня 2022 року повертався додому від свого товариша, з яким розпивали спиртні напої, та опинився в чужому будинку. Знаходячись всередині, він побачив світло та почув голоси людей, після чого вибіг з будинку та побіг додому. Стоячи на території власного подвір`я, він виявив у себе мобільний телефон, який йому не належав, та сховав його у господарському приміщенні на території домоволодіння, де він проживає. Вранці наступного дня, передивившись у викраденому телефоні галерею та телефонну книгу, зрозумів кому він належить та хотів повернути потерпілій, але працівники поліції, які приїхали, вилучили телефон. Додав, що не пам`ятає деякі обставини справи у зв`язку з тим, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, що вибачився перед потерпілою, покаявся у вчиненому. Просив суд обрати мінімальне покарання з урахуванням стану його здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого добре знає, проживають в одному селі. Близько до опівночі 11 липня 2022 року, вона перебувала в літній кухні, де дивилася телевізор. Почувши, що хтось увійшов до приміщення, вона вийшла до дверей, де виявила чоловіка який тікав, та відсутність належного їй мобільного телефону. Вона декілька разів телефонувала на власний номер, проте трубку ніхто не брав, а потім телефон взагалі вимкнули. Припустивши, що це міг зробити ОСОБА_3 , вона пішла до додому його батьків, але двері ніхто не відчинив і вона була змушена звернутися до органів поліції. Додала, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, на суворому покаранні не наполягає.

На підтвердження вартості викраденого майна прокурором надано, а судом досліджено, в порядку ст.94 КПК України, висновок експерта №СЕ-19/126-22/4673-ТВ від 14.07.2022 року, року, згідно якого ринкова вартість на момент вчинення злочину бувшого у використанні мобільного телефону марки «ZTE» моделі «BLADE A3 220», IMEI НОМЕР_1 , становить 1697,50 гривень; довідку ПП « ОСОБА_7 », згідно якої вартість картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФУкраїна» становить 145,00 гривень.
Враховуючи, що обвинувачений в судовому засіданні вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, надані ним пояснення відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, викладеним в обвинувальному акті, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин кримінального правопорушення.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, та роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена вчинена в умовах воєнного стану.
Проте, встановивши під час розгляду кримінального провадження, що вчинення ОСОБА_3 крадіжки мало місце з приміщення літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_5 і до якого ОСОБА_3 не мав вільного доступу, суд, вважає, що дії ОСОБА_3 , з урахуванням мети, з якою він прийшов до приміщення літньої кухні ОСОБА_5 , часу виникнення умислу на таємне заволодіння майном ОСОБА_5 , правильно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України ще й ознакою «проникненням в інше приміщення». Поняття «інше приміщення» викладено у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» та включає в себе різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).
Але, з урахуванням положень ст.337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться стосовно особи лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд не в праві самостійно вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та збільшити обсяг обвинувачення ОСОБА_3 , кваліфікувавши його дії за ч.4 ст.185 КК України ознакою «крадіжка, поєднана з проникненням в інше приміщення».

Отже, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 в межах висунутого прокурором обвинувачення, суд кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена вчинена в умовах воєнного стану.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Встановлено, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, будучи особою молодого віку, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася та позитивно характеризується за місцем проживання.

Крім того, ОСОБА_3 як на момент вчинення кримінального правопорушення, так і на даний час виявляє ознаки психічного розладу у формі помірних розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження ЦНС з рідкими судомними нападами, не міг та може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, що відповідає юридичній категорії «обмежена осудність». За психічним станом ОСОБА_3 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а отже підлягає кримінальній відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Пом`якшуюча обставина добровільне відшкодування шкоди, зазначена в обвинувальному акті, не знайшла свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження, а отже підлягає виключення, оскільки, в даному випадку, майно потерпілій повернуто за наслідками проведених слідчих дій, а не з власної ініціативи обвинуваченого.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст.67 КК України, визнає, вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Таким чином, з урахуванням тяжкості та обставин вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його особи, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ст.185 ч.4 КК України.

Проте, враховуючи особу ОСОБА_3 його критичне ставлення до вчиненого злочину та його щире каяття, бажання довести своє виправлення, що в своїй сукупності істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь небезпечності ОСОБА_3 для суспільства, а також позицію потерпілої, яка не бажала суворого покарання для ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75, 76 КК України і вважає, що це буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винного.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання викроком законної сили не обирати.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні становлять 755,12 грн та підлягають стягненню з обвинувачено на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим та призначити покарання за ст.185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: мобільний телефон марки «ZTE» моделі «BLADE A3 220», IMEI НОМЕР_1 , з картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФУкраїна» НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_5 залишити у володіння останньої, як належне їй майно.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати пов`язані з проведенням експертизи №СЕ-19/126-22/4673-ТВ від 14.07.2022 року в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Копія вироку вручається прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1