Номер провадження: 11-сс/813/545/22
Номер справи місцевого суду: 522/3809/22 1-кс/522/2097/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Електренай Тракайського р-ну Литовської Республіки, громадянки України, заміжньої, із середньою спеціальною освітою, тимчасово безробітної, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України у кримінальному провадженні №0000022 від 02.03.2022 року
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2022 року було задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області майора юстиції ОСОБА_10 , та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.05.2022 року із визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 744 300 гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваної та виконання нею процесуальних обов`язків.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваної вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та в обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- підозра, висунута ОСОБА_8 є необґрунтованою;

- ризики, заявлені слідчим у клопотанні не підтверджені;

-слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, постійне місце проживання та має на утриманні мати похилого віку;

-визначений розмір застави завідомо непомірний для підозрюваної.

На підставі викладеного, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою зменшити розмір застави, визначений слідчим суддею.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_7 змінив вимоги апеляційної скарги, не заперечував обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, додатково мотивуючи вимоги апеляційної скарги наявністю у підозрюваної постійного місця проживання, повнолітніх дітей та незадовільним станом здоров`я.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника підозрюваної, який підтримав змінену апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також мотиви визначення розміру застави.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000022 від 02.03.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.110, ч.1 ст.263, ч.1 ст.111 КК України.
У межах даного кримінального провадження 16.03.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, тобто до ОСОБА_8 відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).
Разом з тим, відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 року, заява № 42310/04 суд наголошує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.
Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_8 ніким не оскаржується, апеляційний суд вважає, що вона обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України - посягання на територіальну цілісність і недоторканність України, за кваліфікуючими ознаками: розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення умисних дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб.
Не погоджуючись із доводами захисника про те, що прокурором стосовно ОСОБА_8 недоведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором існування ризику того, що підозрювана може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення покарання, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України, тяжкістю покарання, що їй загрожує у разі визнання її винуватою, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення.
Також апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, шо ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення умисних дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, в той час, як триває російське військове вторгнення в Україну та ведення Російською Федерацією війни проти України.
Апеляційний суд відхиляє доводи захисника стосовно того, що підозрювана потребує лікування у зв`язку з хворобою, оскільки стороною захисту не надано жодних медичних висновків щодо стану здоров`я підозрюваної, з яких вбачається про неможливість перебування підозрюваної в умовах слідчого ізолятору та отримання в цих умовах необхідного лікування, додані копії медичних документів свідчать про проходження підозрюваною лікування у 2006 році та призначеним їй амбулаторним лікуванням.
Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника про наявність у обвинуваченої дітей та мати похилого віку, яка перебуває у неї на утриманні, оскільки згідно доданих захисником свідоцтв про народження діти є повнолітніми. Крім того, захисником не надано жодних доказів на підтвердження того, що мати підозрюваної перебуває у неї на утриманні та взагалі потребує такого утримання.
Також апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваній злочину, зазначене у даному випадку зменшує вищенаведені ризики не настільки, щоб слугувати підставою для обрання відносно неї більш м`якого запобіжного заходу.
Апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в тому, що в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення Російською Федерацією війни проти України забороненими міжнародним законодавством способами та засобами, внаслідок чого масово гинуть цивільні люди, діти, знищується цивільна інфраструктура, розповсюджувала матеріали, які містять заклики до вчинення умисних дій з метою зміни меж або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, при цьому, згідно пояснень прокурора, які не заперечувались захисником, колишній чоловік ОСОБА_8 на даний час воює у складі так званої «ДНР» проти України, що вказує на такий соціальний зв`язок, який на переконання апеляційного суду, збільшує встановлені ризики настільки, що унеможливлює застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу та дозволяє суду вийти за межи визначеного п.2 ч.5 ст.182 КПК України розміру застави, яка, на думку апеляційного суду, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на неї обов`язків.
На переконання апеляційного суду, визначений судом першої інстанції розмір застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сукупності з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, дозволить контролювати її місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такий розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваної під загрозою звернення застави в дохід держави.
Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення та його суспільний резонанс, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри, ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику, вчинення іншого кримінального правопорушення, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено, що обрання підозрюваній ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваної ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.
Керуючись ст. 177, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України у кримінальному провадженні №0000022 від 02.03.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4