УХВАЛА

26 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 753/21116/17

провадження № 51-2039км22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6.,

прокурора ОСОБА_7.,

захисника ОСОБА_8.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009821 від 09 вересня 2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який згідно з матеріалами кримінального провадження був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України(далі - КПК України) через недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Згідно з цим вироком органи досудового розслідування обвинувачували ОСОБА_1 в тому, що він 09 вересня 2017 року в період з 12:50 до 13:10 у квартирі АДРЕСА_2 викрав належне ОСОБА_2 майно загальною вартістю 6452 грн.

Київський апеляційний суд ухвалою від 01 грудня 2020 року закрив кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з його смертю.

Верховний Суд постановою від 02 листопада 2021 року касаційну скаргу прокурора ОСОБА_10. задовольнив частково, ухвалу Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року скасував і призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Київський апеляційний суд ухвалою від 02 червня 2022 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року стосовно ОСОБА_1 залишив без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 - без задоволення.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_12., посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд не перевірив та не спростував ряду доводів апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованого виправдання місцевим судом ОСОБА_1 , який на час апеляційного розгляду помер. Стверджує, що апеляційний суд, зокрема, не надав відповіді на його доводи щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та відсутності в матеріалах кримінального провадження технічних носіїв інформації, на яких зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції. Не перевірив апеляційний суд, чи наявні родичі в ОСОБА_1 , не з`ясував їх думки, зокрема чи не наполягають вони на реабілітації, з огляду на те, що прокурор в апеляційній скарзі просив встановити факт вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_7. частково підтримала касаційну скаргу, просила закрити касаційне провадження.

Захисник Литвинчук О. І.заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора, просив залишити оскаржене судове рішення без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням доводів прокурора, дійшла висновку, що касаційне провадження з перегляду ухвали апеляційного суду в касаційному порядку підлягає закриттю, з огляду на таке.

Процесуальним законом передбачено, що суд касаційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Зокрема, п. 5 ч. 1 вказаної статті передбачено закриття кримінального провадження в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений.

При цьому наголошено на одному виключенні, коли провадження не закривається, а продовжується, незважаючи на факт смерті підозрюваного або обвинуваченого, тільки тоді, коли це є необхідним для реабілітації померлого.

Так, законодавець у наведеній нормі передбачив закриття кримінального провадження в разі смерті підозрюваного або обвинуваченого. Водночас немає жодної згадки щодо закриття кримінального провадження стосовно засудженого або виправданого, що викликає певні суперечності в судовій практиці, але не є перепоною в застосуванні цієї норми.

Особа отримує статус підозрюваного з моменту повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Фактично з цього моменту розпочинається така стадія кримінального провадження, як притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинуваченим є особа, якій висунуто обвинувачення в порядку, встановленому КПК України. Обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте у відповідному порядку та викладене в обвинувальному акті. Закінчується досудове розслідування направленням обвинувального акта до суду.

Статус засудженого або виправданого особа набуває лише після набрання законної сили обвинувального чи виправдувального вироку відповідно. Тобто абсолютно кожен виправданий або засуджений, до набрання вироком законної сили, спочатку мав статус підозрюваного, а надалі - обвинуваченого, без виключень, бо такими є стадії кримінального провадження від притягнення особи до кримінальної відповідальності до засудження особи або відмови в цьому.

Так, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 09 вересня 2017 року.

Виправдувальний вирок стосовно нього Дарницький районний суд м. Києва ухвалив 20 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу на вказаний вирок прокурор подав 14 червня 2019 року, і після відкриття апеляційного провадження за ухвалою Київського апеляційного від 08 вересня 2020 року було оголошено розшук ОСОБА_1 . Надалі, до початку апеляційного розгляду, прокурор надав суду докази того, що ОСОБА_1 помер (т. 2, а.к.п. 17-19).

Процесуальними нормами, які визначають порядок провадження в суді апеляційної інстанції, регламентовано, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Звісно, що закриття кримінального провадження, у тому числі поєднане із скасуванням обвинувального вироку чи ухвали суду першої інстанції на стадії апеляційного перегляду, є цілком розумною вимогою законодавства.

Апеляційний суд, після скасування Верховним Судом попередньої ухвали суду апеляційної інстанції про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з його смертю, провів перевірку доводів апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності виправдання ОСОБА_1 та залишив виправдувальний вирок місцевого суду без змін.

Щодо закриття касаційного провадження стосовно засуджених існує правовий висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладений у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 761/33482/16-к (провадження

№ 51-4744кмо18), про те, що в разі смерті засудженого касаційне провадження, як правило, підлягає закриттю. Втім з огляду на принцип верховенства права та інші засади кримінального провадження, касаційне провадження не може бути закрито, а підлягає продовженню у випадках, якщо з урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених ст. 433 КПК України, це буде необхідно в цілях реабілітації засудженого, який помер, або з метою захисту прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Хоча указаний висновок об`єднаної палати ухвалено у справі за касаційною скаргою на обвинувальний вирок суду і в цьому провадженні не підлягає обов`язковому застосуванню, проте, на переконання колегії суддів, мають бути враховані посилання в цій постанові на те, що смерть засудженого в більшості випадків робить касаційне провадження безпредметним, оскільки застосування до особи, яка померла, кримінально-правових наслідків діяння є неможливим. При цьому, припинення кримінального переслідування особи, яка померла, дозволяє уникнути надмірного витрачання ресурсів держави, адже продовження такого переслідування виключно заради формального визнання померлого винуватим у вчиненні злочину, як правило, не має жодного практичного сенсу.

Процесуальним законом передбачено, що кримінальним провадженням визнається, у тому числі, провадження з перегляду судових рішень у касаційному порядку.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного Суд дійшов переконання, що факт смерті виправданого унеможливлює здійснення розгляду кримінального провадження з перегляду в касаційному порядку ухвали Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року, а тому його слід закрити.

Відсутність вимоги законодавця до скасування, зокрема, виправдувального вироку в разі смерті особи, яка притягувалась до кримінальної відповідальності, не змушує суд до такого безумовного скасування.

Наведене відповідає судовій практиці Касаційного кримінального суду, викладеній в ухвалі від 21 листопада 2019 року у справі № 761/24101/15-к (провадження

№ 51-870км19).

Враховуючи зазначене, касаційне провадження за скаргою прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року підлягає закриттю.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 440, 441, 442 КПК України, Суд

постановив:

Касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року стосовно ОСОБА_1 закрити.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5