Дата документу 27.09.2022 Справа № 337/3881/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний 337/3881/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/770/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року місто Запоріжжя
Колегія судців судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, яка має середню освіту, неодружена, не працевлаштована, раніше не судима, на даний час зареєстрованого місця проживання немає, фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачена ОСОБА_6 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 грудня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено їй покарання за даною статтею у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 01 травня 2021 року. Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 - тримання під вартою в ДУ «Запорізьке СІЗО» - залишено тим самим до набрання вироком суду законної сили.
Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить оскаржуваний вирок суду скасувати. Дослідити наявність підстав для призначення покарання у відповідності до вимог ст.20 КК України. Відповідно до вимог ст.ст. 65,66 КК України, визнати наявність додаткових пом`якшуючих покарання обставин.
Обвинувачена просить застосувати положення ст.69 КК України із метою урегулювання в односторонньому порядку та усунення порушень правових положень Європейської Конвенції, просить пропорційності зниження призначеного розміру покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до висновку судової психіатричної експертизи №107 від 19 травня 2021 року, встановлено факт та виявлено на теперішній час психічний розлад у виді психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками.
Керуючись критеріями об`єктивності - суд зобов`язаний був дослідити усі обставини, які мають значення для прийняття рішення, та надати правову оцінку не лише обставинам, що обтяжують покарання, а також з метою дотримання принципів гуманності, дослідити та застосувати положення ст. 20 КК України.
Проте, як вбачається з даного кримінального провадження, суд з упередженістю та обвинувальним ухилом, не бажаючи визнати факт сприяння заявником у розкритті злочину, наявності на утриманні малолітньої дитини, а також наявності підстав для застосування положень ст.20 КК України, приймаючи своє рішення, не надаючи достовірних стверджень в частині версії заявника, - суд лише викриває себе в наявності особистого інтересу в результаті даної справи.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції не можна вважати обґрунтованим, вмотивованим, законним.
Таким чином, на думку обвинуваченої, суд, порушуючи зазначені вимоги та принципи діючого законодавства України, допустив грубі порушення Міжнародних договорів, які регламентовані ст.ст. 6-13 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Згідно з вироком суду, 01 травня 2021року в період часу з 20.00години до 20.40 ОСОБА_10 та її співмешканець ОСОБА_11 знаходились в одній із кімнат квартири за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , де сумісно розпивали спиртні напої.
Під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на побутовому ґрунті розпочався конфлікт, внаслідок якого у останньої виник умисел на вбивство ОСОБА_11 . З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 попрямувала до кухні, де на столі взяла кухонний ніж та повернулась у кімнату, в якій знаходився ОСОБА_11 .
Після цього, тримаючи кухонний ніж в правій руці, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи небезпечність та протиправний характер своїх дій, бажаючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, нанесла останньому один удар кухонним ножем в область грудної клітки зліва, в результаті чого спричинила ОСОБА_11 колото-різану рану на лівій передній поверхні грудної клітки, що проникає у ліву плевральну порожнину на рівні 5-го міжреберного проміжку, ушкодження навколосерцевої сорочки, ушкодження задньої стінки лівого шлуночка серця, з гострою крововтратою, внаслідок якої ОСОБА_11 помер на місці події.

Заслухавши доповідь судді;обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги;перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання,не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченої.
Під час апеляційного розгляду обвинувачена заявила, що свою вину у скоєному визнає та щиросердно розскаюється. Просила лише пом`якшити покарання.
Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст. 115 КК України не оспорюються, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо пом`якшення призначеного їй покарання, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та характер скоєного кримінального правопорушення особливо тяжкий умисний злочин проти життя людини на побутовому ґрунті, поведінку обвинуваченої після вчинення злочину - викликала поліцію, залишилась на місці події, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не працює, відомостей про наявність будь-яких офіційних джерел доходу немає, неодружена,за рішенням суду позбавлена батьківських прав, з дитиною тривалий час разом не мешкає, заходів щодо її утримання не здійснює, зареєстрованого місця проживання не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд не встановив.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченої, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останній покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення - у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання, в т.ч. і для застосування ст.69 КК України, колегія суддів не вбачає.
Обставини, на які посилається обвинувачена, були враховані судом при призначенні покарання.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримавсявимог ст.65 КК України, призначене обвинуваченій покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.
З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченої, яка не працює, позбавлена батьківських прав, заходів щодо утримання дитини не здійснює, зареєстрованого місця проживання не має, злочин вчинила у стані гострої алкогольної інтоксикації, призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання не можна вважати надто суворим.
Доводи обвинуваченої щодо її перебування під час вчинення злочину у стані неосудності, спростовуються висновком судово-психіатричної експертизи№107 від 19 травня 2021 року, відповідно до якої остання могла на момент вчинення злочину усвідомлювати фактичний характер своїх дій й керувати ними.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 грудня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4