Справа № 743/276/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/276/22
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000002 від 25 січня 2021 року та № 0001521 від 20 травня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2022 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, без зареєстрованого місця проживання, дітей на утриманні не має, раніше неодноразово судимого, останній раз 07 жовтня 2020 року Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року, та остаточно за сукупністю вироків призначене покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 3411 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2320 грн. 98 коп. процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що

1) 25 січня 2021 року орієнтовано о 10 год. 00 хв. ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливими мотивами та метою, перебуваючи у смт. Ріпки, Ріпкинської селищної ради, Чернігівського району, зайшов до кабінету «Лікар-статистики» КНП «Ріпкинська ЦЛ» (вул. Соборна, 9, смт. Ріпки), де скориставшись відсутністю власника, таємно викрав гаманець, в якому знаходилася банківська картка АТ КБ «Приват Банк» та готівкові кошти в сумі 300 грн., які належали ОСОБА_9 .

Продовжуючи злочинні дії, цього ж дня орієнтовано об 11 год. 59 хв. ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, прийшов до банкомату АТ КБ «Приват Банк» (вул. Святомиколаївська, 142, смт. Ріпки), заздалегідь дізнався пін-код банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , шляхом здійснення шести банківських операцій зняв грошові кошти в сумі 100 грн., 500 грн., 2000 грн., 2000 грн, 3000 грн, 3000 грн., які належали ОСОБА_9 , а всього на загальну суму 10600 грн.

Цього ж дня, о 12 год. 09 хв. ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливими мотивами та метою, прийшов до банкомату АТ КБ «Приват Банк» (вул. Попудренка, 1, смт. Ріпки), де через банкомат з банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , шляхом здійснення чотирьох банківських операцій зняв грошові кошти у сумі 5000 грн, 1000 грн, 2000 грн, 1000 грн., які належали ОСОБА_9 , а всього на загальну суму 9000 грн.

2) У період часу з 20 год. 18 травня 2021 року до 00 год. 00 хв. 19 травня 2021 року ОСОБА_8 , діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливими мотивами та з метою особистого збагачення прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу потрапив на подвір`я вказаного господарства, де з-під навісу (дровнику), таємно викрав велосипед марки «Аіст» ММВЗ, діаметр колеса 28, вартістю 900 грн., який належав ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить вирок щодо ОСОБА_8 змінити. На підставі ч. 1 ст. 69 КК України, призначити покарання, нижче за найнижчої межі, передбаченої санкцією статті та яке буде достатнім для виправлення його підзахисного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також звільнити від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк.

Мотивує тим, що його підзахисний ОСОБА_8 як на стадії досудового розслідування, так і в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, щиро розкаявся та активно сприяв їх розкриттю.

При обранні такого суворого покарання, на думку захисника, судом першої інстанції надана невірна оцінка відомостям про особу обвинувачуваного, не були прийняті до уваги його вік, стан здоров`я, поведінка в побуті, за місцем проживання, склад сім`ї та матеріальне становище.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги про пом`якшення покарання, прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги, вказуючи, що прохання захисника прямо суперечить кримінальному закону про призначення покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_9 , вчиненому повторно, та у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_10 , вчиненому повторно, поєднаних з проникненням у інше приміщення, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження 07 жовтня 2020 року ОСОБА_8 був засуджений Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинив під час іспитового строку за вироком суду від 07 жовтня 2020 року, відповідно 25 січня 2021 року та 18 травня 2021 року.

В силу вимог ч.3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. 71, 72 цього Кодексу.

Правилами ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку і до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальні правопорушення, то суд призначає покарання за нові кримінальні правопорушення, після чого повністю або частково приєднує не відбуте покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від не відбутого покарання за попереднім вироком.

За попереднім вироком у ОСОБА_8 не відбуте покарання у виді 2 років позбавлення волі. Санкція ч. 2 статті 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі до п`яти років.

Застосування повторного звільнення від покарання ОСОБА_8 прямо порушує вимоги ч. 3 ст. 78 КК України, оскільки нові кримінальні правопорушення були вчинені під час іспитового строку і випробування та контролю за поведінкою засудженого, недостатньо.

Призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією на підставі ст. 69 КК України, можливе лише за умови наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, при наявності позитивних даних про особу обвинуваченого.

З огляду на кількість епізодів крадіжок, розмір викраденого, відсутність відшкодування шкоди, обвинувачений ОСОБА_8 не заслуговує на пом`якшення покарання, яке за сукупністю кримінальних правопорушень та вироків призначене фактично в мінімальних межах.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_11 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_12