Справа № 671/528/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2022 року м. Волочиськ
Слідчий суддя Волочиського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю власника майна ОСОБА_3 ,
Старший слідчий СВ відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з начальником Теофіпольського відділу Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні.
Вказує, що 21.04.2022 року близько 13 год. 40 хв. до ЧЧ СПД № 1 ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на території ТОВ «ЗІМЕРТАЛ», що розташоване за адресою вул. Заводська, 15, смт. Теофіполь Теофіпольська ОТГ, діючи умисно та керуючись корисливим мотивом на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Volksvagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , коричневого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 14.04.2021 року належить ОСОБА_3 .
Зазначає, 21.04.2022 року в ході проведення огляду місця події, оглянуто та вилучено легковий автомобіль марки «Volksvagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , та поміщено на майданчик зберігання транспортних засобів СПД № 1 ВП № 2 Хмельницького РУП, що розташований за адресою вул. Небесної Сотні, 48 а, смт. Теофіполь, Хмельницького району.
Слідчий вказує, що вилучений автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні та може бути використаний як доказ факту вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 .
Слідчий зазначає, що з метою збереження речових доказів, недопущення подальшого їх приховування, пошкодження, використання, перероблення та відчуження, що може негативно вплинути на подальший хід розслідування кримінального провадження, проведення судових експертиз, виникла необхідність накладенні арешту на легковий автомобіль марки «Volksvagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 .
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності у зв`язку із введеними карантинними заходами, пов`язаними із розповсюдженням вірусу «Ковід-19».
Власник автомобіля ОСОБА_3 просить передати їй арештований автомобіль у користування. Пояснила, що автомобіль необхідний їй для користування, оскільки у неї двоє неповнолітніх дітей, а чоловік перебуває на службі у ЗСУ.
Розглянувши подане клопотання, заслухавши власника майна, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Як вбачається із вимог ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В силу вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих матеріалів, вилучене майно, на яке просить накласти арешт слідчий та яке містить на собі сліди кримінального правопорушення, визнано речовими доказами.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливого його знищення, пошкодження чи приховування, слід накласти арешт на вилучене майно.
Стосовно способу арешту майна слідчий суддя враховує наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
На підставі зазначеного, враховуючи альтернативні вимоги щодо способу арешту майна (із забороною користування, розпорядження та відчуження, тощо), або зміни місця зберігання арештованого майна, та, з врахуванням наслідків арешту майна для користувача майна, розумності та співрозмірності обмеження права користування завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що на автомобіль має бути накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження, а дане майно підлягає поверненню на збереження власнику, оскільки заборона користування даним майном може призвести до надмірного обтяження для особи.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України,-
Клопотання задовольнити частково.
Автомобіль передати на зберігання ОСОБА_3 під охорону розписку, попередивши її про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.
Відповідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.
Відповідно ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, а згідно ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя: