Номер провадження: 11-кп/813/817/22
Справа № 511/154/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кишинів Республіки Молдова, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2020 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі,
про відмову у відстрочці виконання вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2020 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою відмовлено узадоволенні клопотанні засудженої ОСОБА_8 про відстрочку виконання вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2020 року.
Згідно з оскарженою ухвалою суду першої інстанції, при вивчені документів, які засуджена ОСОБА_8 надала суду для підтвердження своєї вагітності, судом встановлено, що довідки ультразвукового дослідження від 11.10.2021 року надані в копіях, мають неточності та виправлення, а тому суд визнав їх недопустимими. Інших документів, які підтверджують існування підстав, які можуть слугувати для відстрочки виконання вироку суду засудженою не надано.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на обґрунтованість та повноту поданих до суду першої інстанції документів, просила скасувати ухвалу суду від 17.12.2021 року та прийняти нову ухвалу, якою відстрочити виконання вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2020 року на строк вагітності засудженої.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.
Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності засудженої та її захисника, які будучи неодноразово належним чином повідомленими про дату та час судового розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, причини неявки суду не повідомили.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права засудженої та її захисника на доступ до правосуддя.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це становить загрозу для вказаних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Особливості відстрочення виконання вироку визначені Розділом VIII Глави 41 КПК «Виконання судових рішень».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 536 КПК, виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено у разі: 1) тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, до його видужання; 2) вагітності засудженої або за наявності у неї малолітньої дитини - на час вагітності або до досягнення дитиною трьох років, якщо особу засуджено за злочин, що не є особливо тяжким; 3) якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) - на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та на законних підставах відмовив увідстрочці виконання вироку щодо ОСОБА_8 , виходячи з такого.
Згідно з матеріалами, наданими суду апеляційної інстанції, вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2020 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2019 року у виді 4-х місяців позбавлення волі та за сукупністю вироків до відбуття визначено 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.09.2021 року апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 була залишена без задоволення, а вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2020 року залишено без змін, який 16.09.2021 року набрав законної сили.
Відповідно до ч.4 ст.12 КК (в редакції Законів № 4025-VI від 15.11.2011, № 2617-VIII від 22.11.2018), злочин, за який вчинення якого засуджено ОСОБА_8 є нетяжким злочином, та остання формально мала право на звернення, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК до Роздільнянського районного суду Одеської області, як суду, що постановив вирок відносно неї, із клопотання про відстрочку виконання вироку.
Звертаючись до суду першої інстанції із клопотанням, засуджена зазначила, що перебуває на у стані вагітності та долучила до нього копію висновку ультразвукового дослідження від 11.10.2021 року, згідно з яким вагітність складає 13 тижнів. Будь-яких інших документів на підтвердження своєї вагітності, ОСОБА_8 не долучено.
Судом першої інстанції було забезпечено право засудженої на особисту участь у судових засіданням з можливістю надати суду вказані документи в оригіналах, однак остання, з`явившись до суду для огляду вказані документи не надала.
Крім того, захисник, яка долучила до матеріалів провадження адвокатський запит від 29.11.2021 року про надання КНП СВТГ РР «Роздільнянський РЦПСМСД» інформації щодо перебування ОСОБА_8 на обліку у жіночій консультації з приводу вагітності, відповіді на вказаний запит суду першої інстанції також не надала.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані засудженою ОСОБА_8 світлокопії документів, в яких зазначено про її вагітність, містять неточності, в тому числі не зазначено повністю ні дати народження останньої, ні повних даних особи, а саме ім`я та по батькові, що не дає можливості встановити приналежність вказаних світлокопій саме засудженій ОСОБА_8 .
Більш того, за час розгляду в суді апеляційної інстанції скарги засудженої на ухвалу суду першої інстанції, засуджена ОСОБА_8 також долучила світлокопію протоколу ультразвукового дослідження ФОП ОСОБА_9 від 07.02.2022 року, згідно якої вагітність складає 29-30 тижнів, а строк пологів складає 20.04.2022 року.
Водночас, вказаний документ є світлокопією, в ньому не зазначено ні повного ім`я особи, яка перебувала на ультразвуковому дослідженні, а також повної дати її народження.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що на місці підпису лікаря, який надавав висновок за результатами такого дослідження не міститься відтиску печатки цього лікаря.
Інших документів на підтвердження наявності підстав для задоволення клопотання засудженої в ході апеляційного розгляду стороною захисту не надано.
Апеляційним судом засудженій ОСОБА_8 був наданий більш ніж достатній час для надання апеляційному суду оригіналів документів, що підтверджують її вагітність.
Проте, до суду апеляційної інстанції засудженою та захисником не надано будь-який доказів на підтвердження зазначених обставин, окрім спрямування на електронну адресу апеляційного суду клопотань про відкладення судового розгляду з посиланням на введений на території України воєнний стан.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції є цілком обґрунтованими, а засудженою, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надано будь-яких належних доказів того, що остання на момент звернення з клопотанням перебувала у стані вагітності, або обставини, які слугують підставами для задоволення клопотання засудженої, існують на теперішній час.
Таким чином, будь-яких доказів, що спростовують висновки судом першої інстанції суду апеляційної інстанції засудженою та її захисником не надано.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив узадоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 у відстрочці виконання вироку.

Істотних порушень вимог КПК, які б слугували підставами для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на наведене, враховуючи положення ч.1 ст.404 КПК, оскільки апеляційна скарга засудженої не містить у собі доказів про існування підстав для скасування оскарженої ухвали, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК, відсутні підстави для скасування ухвали, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 536 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про відстрочку виконання вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4