Справа № 462/9389/21
провадження 1-кп/462/239/22
У Х В А Л А

30 березня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілих ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та часткове скасування арешту, клопотання представника позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_5 про забезпечення позову

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

29.03.2022 адвокат ОСОБА_7 подав до суду клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на особисте зобов`язання. Клопотання мотивоване тим, що 24.02.2022 в Україні був введений військовий стан та оголошена загальна мобілізація. Всіх небайдужих громадян закликано вступати до лав Збройних сил України та сил територіальної самооборони. ОСОБА_6 згідно військового квитка проходив строкову військову службу як військовозобов`язаний в 2003-2004 роках, отже має відповідні навички та досвід необхідний для зарахування на військову службу і допомогу Збройним силам України в умовах воєнного стану. Також ОСОБА_6 по своїй спеціальності є механіком та отримав з цього предмету вищу освіту, а тому має змогу надавати допомогу і в ремонті військової техніки. Інкримінований ОСОБА_6 злочин не входить до переліку вказаного в ч. 1 ст. 616 КПК України, а тому щодо нього суд може розглянути питання зміни запобіжного заходу на більш м`який для надання йому можливості вступити до Збройних сил України. Просить клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_6 подане клопотання підтримав.

Прокурор проти задоволення вказаного клопотання заперечив, зазначивши, що ОСОБА_6 звертався із аналогічним клопотанням до Прокуратури Львівської області, проте йому було відмовлено у задоволенні такого. Вважає, що існують ризики, передбачені в ст.177 КПК України, а тому в задоволенні клопотання просить відмовити.

Потерпілий ОСОБА_4 та представник потерпілих - ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечили.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою суду від 23.02.2022 обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 60 днів, тобто по 23 квітня 2022 року включно.

Відповідно до положень статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право, зокрема, змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При цьому кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, а ст. 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

При цьому, зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає, що підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу сторона захисту та обвинувачений посилаються на те, що ОСОБА_6 у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні через військову агресію росії бажає вступити до лав ЗСУ з метою захисту територіальної цілісності та суверенітету України.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав» № 2125-IX від 15 березня 2022 року внесено зміни до КПК України та доповнено «Розділ IX-1» ст.616.

Згідно ст. 616 КПК України, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 КК України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що особа підпадає під проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та висновок про придатність особи до несення військової служби в умовах воєнного стану;

2) виклад обставин, які вказують на те, що відсутні ризики, передбачені частиною першою статті 177 цього Кодексу, а також ризик ухилення особи, стосовно якої пропонується скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, від проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Слідчий суддя або суд, який розглядає кримінальне провадження, розглядає клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період невідкладно. За наявності достатніх підстав слідчий суддя або суд має право скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для подальшого проходження підозрюваним, обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

При вирішенні даного клопотання суд враховує те, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, що є тяжким злочином, який спричинив загибель людини, за яке встановлено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на даний час продовжують існувати, про що зазначено в ухвалі суду від 23.02.2022.

Крім цього, суд звертає увагу, що станом на 30.03.2022 проводиться друга хвиля мобілізації, яка почалась 15.03.2022. Це мобілізація резервістів, що не потрапили до першої хвилі. Здебільшого, це військовослужбовці, які вже мали бойовий досвід до 2014 року. При цьому ОСОБА_6 жодного бойового досвіду як учасник бойових дій не має.

Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 із тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Крім цього, адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про часткове скасування арешту майна, а саме автомобіля марки «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 . Клопотання обгрунтоване тим, що в даному кримінальному провадженні автомобіль марки «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом та згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2021 р. на такий накладено арешт. Адвокат вважає, що потреба у арешті в прийнятій судом формі згідно ухвали від 08.11.2021 відпала. Згідно ухвали слідчого судді від 08.11.2021 підставою для накладення арешту на майно було те, що на даному транспортному засобі збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення та існує загроза їх зміни чи знищення у випадку передачі авто власнику. Станом на цей час даний автомобіль повністю досліджений на етапі досудового слідства, оглянутий експертами. Досудове розслідування завершено, справа передана до суду, отже стороною обвинувачення здобуті всі докази, які вони могли отримати з даного речового доказу. Фактично з транспортним засобом більше жодних слідчих чи процесуальних дій проводитись не буде, а відтак потреба у його арешті у вигляді зберігання на арештмайданчику автостоянки ПП «Старчак» за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7 на цей час відпала. Крім цього, даний автомобільний майданчик для зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів є платним і за кожен день нараховується плата, що призведе до необхідності сплатити значну суму, що безаперечно заподіє шкоду, яку не покликаний завдати арешт майна. Також просить врахувати, що автомобіль був придбаний ОСОБА_6 за час шлюбу з ОСОБА_10 , а тому в силу ст. 60 Сімейного кодексу України не є особистою приватною власністю ОСОБА_6 , а належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Враховуючи наведене, просить суд змінити спосіб арешту майна, а саме передати автомобіль марки «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , із збереженням самого арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявлене клопотання підтримав.

Прокурор проти задоволення вказаного клопотання заперечив, просив в такому відмовити.

Потерпілий ОСОБА_4 та представник потерпілих - ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечили.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Л/о ОСОБА_11 від 05.11.2021 автомобіль марки «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні та останній передано на зберігання на автостоянку ПП «Старчак» за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2021 на автомобіль марки «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 накладено арешт.

З врахуванням наведеного, враховуючи, що автомобіль марки «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 є знаряддям злочину, який визнаний речовим доказом, судове слідство по справі не завершено, суд перебуває на стадії дослідження доказів та враховуючи, що на останній може бути звернено стягнення у випадку забезпечення цивільного позову, суд не вбачає правових підстав для часткового скасування арешту, що необхідний для ефективного забезпечення розгляду кримінального провадження.

Крім цього, представником потерпілих ОСОБА_5 подано до суду клопотання про забезпечення позову. Клопотання обгрунтоване тим, що в провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться справа №462/9389/21 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України. 29.12.2021 ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було подано цивільний позов до ОСОБА_6 та ПАТ «НАСК «Оранта» у кримінальному провадженні №0000938 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Зокрема, моральна шкода в даному випадку полягає у заподіянні смерті ОСОБА_12 та право на відшкодування такої шкоди є у дружини померлого - ОСОБА_8 та дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_9 . Відтак, позивачами було зазначено, що моральну шкоду вони оцінюють у розмірі по 330000 грн. кожному із позивачів. Оскільки, єдиним рухомим майном, яке перебуває у власності ОСОБА_6 є автомобіль марки «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , на який може бути звернено стягнення у разі задоволення судом цивільного позову позивачів про стягнення моральної шкоди, існує необхідність в застосуванні такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно. Просить клопотання задоволити.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав подане клопотання.

Прокурор проти задоволення вказаного клопотання заперечив, зазначивши, що в такому немає необхідності.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його адвокат проти задоволення клопотання заперечили.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вирішуючи заявлене клопотання про забезпечення позову, суд зазначає, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2021 на автомобіль марки «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 накладено арешт, а тому необхідності у повторному накладенні арешту на автомобіль суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 177, 178, 183, 201, 372, 616 КПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про часткове скасування арешту.

Відмовити у задоволенні клопотання представника цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 04.04.2022.

Суддя: