Провадження 1-в/193/232/22
У Х В А Л А
іменем України

07 вересня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області подання начальника Криворізького районного сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України,

про розстрочку несплаченої суми штрафу,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області області від 20 червня 2022 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 26.11.2021 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
У поданні начальник Криворізького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області (надалі Криворізького РС № 1 ДУ «Центр пробації», сектор пробації) ОСОБА_5 ставить питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу засудженому ОСОБА_4 . В обгрунтування подання вказує, що 21.07.2022 набрав законної сили вирок після чого його було направленно на виконання до Криворізького РС № 1 ДУ «Центр пробації». Станом на 15.08.2022 засуджений сплатив лише 6300 грн. штрафу і звернувся до пробації з проханням розстрочити сплату решти 10700 грн. штрафу, що і спонукало її звернутися до суду з відповідним поданням.
Представник Криворізького РС № 1 ДУ «Центр пробації» у судове засідання явку свого представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце його проведення був завчасно та належним чином повідомленим. Про причину неявки свого представника сектор пробації не повідомив. В силу вимог ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття представника органу з питань пробації не є перешкодою для розгляду цього подання.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити подання сектору пробації, просив суд розстрочити виплату суми штрафу до одного року. При цьому зазначив, що на момент підписання угоди з прокурором про визнання винуватості та подальшого її затвердження судом він мав постійну роботу на підприємстві, де він працював водієм, тому розраховував від свого постійного заробітку сплатити призначений судом штраф у розмірі 17 000 грн. Однак, з недавнього часу він втратив роботу та у зв`язку з уведенням воєнного стану в Україні знайти іншу роботу досить важко, але тим не менш наголосив, що він не ухиляється від виконання затвердженої угоди та має намір сплатити призначений за вироком суду штраф, зокрема спромігся сплатити 6300 грн. Проте решту штрафу, що складає 10 700 грн., він немає можливості сплатити у встановлені законом строки, тому просив відстрочити його сплату на декілька місяців, через наявний тяжкий майновий стан.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання сектору пробації, пояснив, що через несплату у повному обсязі штрафу, визначеного в умовах угоди про визнання винуватості, має місце факт невиконання засудженим цієї угоди, що відповідно до вимог ст. 476 КПК України є наслідком її скасування, а не подання сектору пробації про розстрочку чи відстрочку виконання вироку.
Заслухавши засудженого та прокурора, дослідивши матеріали подання, суд дійшов такого висновку.
Згідно зі ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку суду вирішуються за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарання, а також інших осіб, установ або органів, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про розстрочку виплати штрафу певними частинами строком до одного року, відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України.
Відповідно до ч.5 ст.53 КК України у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області області від 20 червня 2022 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 26.11.2021 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
Вирок набрав законної сили 21.07.2022 та направлено до виконання Криворізькому РС № 1 ДУ «Центр пробації».
Засуджений ОСОБА_4 в місячний строк з моменту набрання вироку законної сили штраф у повному обсязі не сплатив, зокрема надав квитанцію від 11.08.2022 про сплату штрафу у розмірі лише 6300 грн.
Таким чином, засуджений до теперішнього часу решту частину штрафу, призначеного як основне покарання, у розмірі 10 700 гривень, не сплатив.
Важаючи, що зазначений вирок у вповному обсязі засудженим не може бути виконаний у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, Криворізький РС № 1 ДУ «Центр пробації» звернувся до суду з поданням про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу.
Доводи прокурора, який послався на вимоги ст.476 КПК України щодо спеціального порядку вирішення питань щодо невиконання умов угоди про визнання винуватості та не використання усіх можливостей для виконання засудженим вироку в тому числі і шляхом розстрочки чи відстрочки сплати штрафу, не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Згідно з положеннями ст. 471 і ст. 472 КПК України зміст угоди про примирення та угоди про визнання винуватості включає узгоджене сторонами покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням. Ця умова угоди відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України зобов`язує суд призначити узгоджене сторонами покарання, якщо він дійде висновку про можливість затвердження угоди.
Разом із тим, ні положення статей 471, 472 КПК України, ні зміст самої угоди про примирення чи визнання винуватості не можуть тлумачитись як такі, що визначають певну особливу матеріально-правову природу призначеного на підставі угоди покарання, що відрізняється від аналогічного покарання, призначеного судом при здійсненні кримінального провадження в загальному порядку (без угоди), або вказують на певний особливий порядок відбування такого покарання, оскільки це суперечитиме положенням кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, які відповідних особливостей не визначають.
Тобто, положення статей 471 і 472 КПК України стосовно того, що зміст угоди про примирення та угоди про визнання винуватості включає узгоджене сторонами покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, не можуть тлумачитись як такі, що визначають умовою відповідної угоди ще й обов`язок підозрюваного, обвинуваченого відбути узгоджене покарання у визначеному сторонами розмірі.
Умова угоди щодо узгодженої міри покарання породжує обов`язок для суду при затвердженні відповідної угоди призначити саме це покарання, а тому цю умову слід вважати реалізованою в момент ухвалення судом вироку, яким призначено визначене угодою покарання.
Обов`язковість же виконання такого покарання виникає не з положень угоди, а із самої матеріально-правової природи покарання та відповідних положень кримінального й кримінально-виконавчого законодавства (при цьому такий обов`язок не виключає можливості звільнення особи від його відбування на стадії виконання вироку чи заміни невідбутої частини покарання на підставах, передбачених законом).
Таким чином, ухилення від відбування покарання, призначеного судом на підставі угоди, не можна розглядати як умисне невиконання засудженим угоди про примирення або про визнання винуватості в розумінні ч. 5 ст. 476 КПК України та ст. 389-1 КК України. Натомість відповідне діяння підлягає кваліфікації за відповідною частиною ст. 389 або ст. 390 КК України, а у випадку втечі з місця позбавлення волі або з-під варти - за ст. 393 КК України.
Вказана позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 20.03.2019 № 51-7593км18.
Крім того, варто зауважити, що засуджений не ухилявся від відбування узгодженого покарання, зокрема на протязі місяця, після набрання вироком суду, він сплатив 6300 грн., що становить понад третину штрафу, призначеного за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2022 у розмірі 17 000 грн.
З оглядну на викладене та враховуючи те, що засуджений ОСОБА_4 запевнив суд, що зможе сплатити решту штрафу, але частинами, суд вважає можливим встановити останньому розстрочку у виплаті невистачаючої суми штрафу, що залишилася у сумі 10 700 грн. (17 000 грн. 6300 грн.), певними частинами на 10 місяців - по 1070 грн. щомісячно до 1 числа кожного місяця, до повної сплати присудженої суми.
Таким чином, подання сектору пробації обгрунтоване та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 53 КК України, ст. 26 КВК України, ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання начальника Софіївського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 , - задовольнити.

Розстрочити засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплату несплаченої суми штрафу, призначеного за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2022 в розмірі 17 000 гривень, з врахуванням частини сплаченої суми штрафу (11.08.2022-6300 грн.), що складає 10 700 гривень, рівними щомісячними платежами в сумі по 1 070 (одній тисячі сімдесят) гривень 00 коп. терміном на десять місяців зі сплатою кожного 1 числа наступного місяця, до повної сплати присудженої суми.
Перший платіж здійснити до 01 жовтня 2022 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1