Справа №278/1271/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000150 від 22.07.2021 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курашивці Мурованокуриловецького району Вінницької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст.89 КК України

по обвинуваченню за ч.4 ст.407 КК України

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 в режимі відеоконференції

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 01 вересня 2020 року оголошено не було.

23.04.2019 громадянин ОСОБА_3 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на строкову військову службу та направлений для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .

В подальшому, 09.07.2019 солдатом ОСОБА_3 з однієї сторони, а з іншої - Міністерством оборони України, в особі Командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах рядового складу, строком на 3 роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.07.2020 № 152 старшого солдата ОСОБА_3 з 31.07.2020 визнано таким, що прибув після самовільного залишення частини та допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою оператора-електрика стрільбища військової частини НОМЕР_2 .

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.08.2020 № 169 старший солдат ОСОБА_3 призначений на посаду оператора-електрика стрільбища військової частини НОМЕР_2 .

Далі, наказом командира військової частини від 27.10.2021 № 57-РС старший солдат ОСОБА_3 відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнений з військової служби у запас за пунктом «е».

Старший солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_2 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв.

Однак, старший солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 01 вересня 2020 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд перебуваючи за місцем фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , не пов`язуючи це із виконанням службових обов`язків до 27.10.2021, тобто до звільнення з військової служби у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 30. 11.2020.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_2 солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу до військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю за обставин викладених в обвинувальному акті, пояснив, що укладав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . Дійсно не з`явився на службу 01.09.2020, перебував вдома в с.Курашивці, допомагав матері по господарству. Повернувся в частину лише 27.10.2021. У вчиненому розкаявся, шкодує про вчинене.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу відповідно до ст.349КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 має молодий вік, як особа характеризується позитивно за місцем проживання, посередньо - по місцю служби, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, дає критичну оцінку своїм діям, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим, звільнивши на підставі ст.75КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76КК України обов`язків.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання за цим законом 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1