Справа № 128/515/22
УХВАЛА
Іменем України

01 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 16.08.1993 Ленінським районним судом міста Вінниця за ч. 1 ст. 81, ч. 2 ст. 81, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 виконання вироку відстрочено на 1 рік 6 місяців;

2) 07.04.1994 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 140, ст. 43, ст. 45 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

3) 11.08.1995 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 117, ч. 3 ст. 118, ч. 3 ст. 117, ст. 42 КК України до 10 років позбавлення волі, звільнився 25.04.2005 по закінченню строку відбування покарання;

4) 22.02.2007 Замостянським районним судом міста Вінниці за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 06.08.2008 на 1 рік 2 місяці 16 днів;

5) 26.11.2012 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.07.2016 відповідно ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.01.2012 по 15.04.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.07.2019 відповідно ст. 72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 05.04.2018 по 24.04.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України, в якій він просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання та врахувати, що відбута ним частина покарання становить 13 років 6 місяців, повне визнання ним своєї вини і щире каяття, переведення його з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки, працевлаштування, наявність 8 заохочень, відсутність порушень, також він бажає стати на захист своєї держави.

На виконання вимоги суду, зазначеної в ухвалі суду про призначення судового розгляду заяви, установою відбування покарання ДУ «Стрижавська ВК (№81)» було надано особову справу засудженого ОСОБА_6 , довідку характеристику на засудженого та довідку щодо стягнень та заохочень.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Суду пояснив, що вину в скоєному визнав ще в 2015 році після перегляду вироку судом апеляційної інстанції, оскаржував вирок, оскільки він не погоджувався з правовою кваліфікацією його дій, дійсно просив суд переглянути вирок щодо нього за нововиявленими обставинами, однак на даний час не бачить сенсу згадувати ті обставини, причини вчинення злочину пояснити не може. Відбуваючи покарання він одружився в 2017 році, має двох дітей 27 і 10 років, аліменти на утримання неповнолітньої дитини не сплачує. Встановлена вироком шкода ним не відшкодована, так як до установи виконання покарань не надходили виконавчі листи. В установі він працевлаштований, отримує відповідну заробітну плату, неодноразово заохочувався та бажає захищати державу після звільнення, оскільки має досвід поводження зі зброєю, навчався в військово-морському училищі ім. Нахімова. Також просив врахувати, що його дружина перенесла інсульт та він бажає її доглядати.

Захисник засудженого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву засудженого підтримав, вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник установи відбуття покарання в судовому засіданні при вирішенні клопотання засудженого підтримав подану установою характеристику на засудженого та пояснив, що адміністрація установи вважає недоцільним застосовувати до ОСОБА_6 ст. 81 КК України, оскільки він не досяг ступеня виправлення, необхідного для умовно-дострокового звільнення.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого, враховуючи дані про його особу та його поведінку в установі, зокрема те, що поведінка ОСОБА_6 не була сталою, збитки за вироком суду ним не відшкодовані, тому вважає, що ОСОБА_6 на даний час не довів своє виправлення.

Вивчивши заяву засудженого, вислухавши його пояснення, з`ясувавши позицію захисника, прокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали даної справи та особової справи ОСОБА_6 , суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 є засудженим вирокомТиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2012 за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.07.2016 відповідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.01.2012 по 15.04.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.07.2019 відповідно ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 05.04.2018 по 24.04.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку засудженому ОСОБА_6 рахується з 14.01.2012, кінець строку відбування покарання - 24.09.2023.

З характеристики засудженого ОСОБА_6 , наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 14.01.2012, де за період з 2013 до 2018 року в різних установах відбування покарання 4 рази заохочувався, 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. В державну установу «Стрижавська ВК (№ 81)» прибув 28.12.2020, де за час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався та 3 рази заохочувався. Засуджений ОСОБА_6 працевлаштований в майстерні установи в якості різноробочого, роботи виконує, проте власної ініціативи не проявляє. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, намагається адекватно реагувати на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе.Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться байдуже, намагається здійснювати за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності в їх виконанні. Залучений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення», однак активної участі в її реалізації не приймає. Підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом телефонних розмов та отримання посилок, отримав 8 передач. Згідно вироку суду значаться витрати за проведення судових експертиз 39 920, 67 грн., позови на відшкодування моральної шкоди в загальній сумі 240 000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 15 039, 80 грн., але виконавчі листи до установи не надходили, бажання щодо їх відшкодування не висловлював. На профілактичному обліку не перебуває.

22.09.2016 комісією установи було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації. На підставі заяви засудженого було повторно розглянуто питання переведення з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки та 15.02.2018 замінено режим безпеки на середній рівень безпеки.

23.10.2018 та 03.09.2020 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України.

27.12.2019 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.01.2022 клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України задоволено, замінено засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2012 на більш м`яке покарання обмеження волі на залишок невідбутого покарання 1 рік 8 місяців 3 дні.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16.02.2022 ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 21.01.2022 скасовано, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України, відмовлено.

Згідно підсистеми «Касандра» Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту, ОСОБА_6 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Згідно характеристики, установа виконання покарань вважає, що до засудженого недоцільно застосувати ст. 81 КК України, з урахуванням того, що ОСОБА_6 притягувався до дисциплінарної відповідальності та адміністративною комісією установи 27.12.2019 було відмовлено ОСОБА_6 в застосуванні ст. 81 КК України, що не може свідчити про сталість його виправлення, також ОСОБА_6 чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності, раніше звільнявся умовно - достроково, після чого вчинив новий злочин, що може вказувати на повторність вчинення ним нового умисного злочину після звільнення.

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 06.04.2022, вбачається, що до засудженого було застосовано 1 дисциплінарне стягнення у виді догани, 08.11.2013, та 7 заохочень, з яких 6 подяк та одне додаткове тривале побачення, 2 заохочення в 2017 році, по 1 заохоченню в 2018 - 2019 р.р., та 3 заохочення в 2021 році. Також в судовому засіданні встановлено, що до засудженого ОСОБА_6 було застосовано ще два заохочення, а саме дві подяки - 14.01.2022 та 14.04.2022.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 не є постійно працевлаштованим працівником, а отримує винагороду за наслідком укладених договорів про надання послуг, що укладаються на строк в межах одного місяця, оплата праці здійснюється залежно від обсягу наданих послуг, тобто на отримання доходу впливає виключно наявність виконаної роботи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи виконання покарання, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки та ресоціалізація засудженого - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених, але також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів та безпосередньо кару засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше був засуджений за вчинення умисних, в тому числі корисливих злочинів, звільнявся умовно-достроково, після чого належних висновків не зробив та знову вчинив умисні злочини, в тому числі корисливий злочин та злочин проти життя та здоров`я особи. Тобто застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання не сприяло процесу виправлення та відмови від протиправної поведінки в подальшому. Суд вважає, що сам факт належної поведінки протягом останнього часу під час відбування покарання не є безумовною передумовою умовно-дострокового звільнення.

Також суд враховує позицію адміністрації ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)», комісія якої відмовила ОСОБА_6 в застосуванні ст. 82 КК України та в застосуванні ст. 81 КК України, та її позиція на даний час не змінилася.

Суд звертає увагу, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16.02.2022 встановлено, що поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не була сталою, а ті позитивні зміни в його поведінці, які передували настанню строку, після відбуття якого можлива заміна покарання на більш м`яке, ніяким чином не свідчать про сумлінну поведінку та ставлення до праці засудженим ОСОБА_6 та не доводять що його виправлення досягло тієї стадії, що дозволяє заміну покарання на більш м`яке, на час розгляду відповідного клопотання, тобто станом на 16.02.2022. Після чого на даний час минуло лише 3 місяці, за які засуджений отримав 1 заохочення 14.04.2022 у виді подяки.

Також засуджений ОСОБА_6 , відбуваючи покарання з 14.01.2012 та будучи працевлаштованим в установі, до даного часу, тобто за більш ніж 10 років, взагалі не відшкодував збитки, завдані вчиненим кримінальними правопорушеннями, та судові витрати, при цьому бажання щодо їх добровільного відшкодування не висловлював.

Суд звертає увагу, що сумлінна поведінка засудженого повинна бути послідовною та тривалою, та при визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого, що має свідчити про виправлення засудженого, а не лише про його бажання звільнитися умовно-достроково.

А тому враховуючи вищевикладене, в тому числі поведінку ОСОБА_6 під час відбування покарання, що свідчить про нестабільність поведінки засудженого, несумлінне ставлення до робіт з благоустрою, відсутність активної ініціативи до суспільно-корисної праці та участі в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення», відсутність будь-якої відшкодованої шкоди за вироком суду, в тому числі в добровільному порядку, встановлення Вінницьким апеляційним судом 16.02.2022 відсутність виправлення засудженого до тієї стадії, що дозволяє заміну покарання на більш м`яке, а також позицію установи відбування покарання, яка вважає недоцільним застосування до нього умовно-дострокового звільнення, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_6 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Тому в задоволенні заяви засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: