Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 641/4966/20
Провадження № 1-кп/553/299/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 26.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2 ст.233, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2 ст.233, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2 ст.233, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :
На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000397 від 26.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2 ст.233, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2 ст.233, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2 ст.233, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України.

Згідно з ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан.

ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 № 7300, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.05.2022 № 7389, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року на 90 діб.
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, Комінтернівського районного суду м. Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Відповідно до акту приймання-передавання справ від 17.06.2022 до Ленінського районного суду м. Полтави з Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла справа № 641/4966/20.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу вказану судову справу передано на розгляд головуючому судді ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 34 КПК України суд, якому направлено кримінальне провадження з іншого суду, розпочинає судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання незалежно від стадії, на якій в іншому суді виникли обставини, передбачені частиною першою цієї статті.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 22.06.2022 кримінальне провадження № 0000397 від 26.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 прийнято до розгляду з призначенням підготовчого судового засідання. Одночасно судом вирішено питання про проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 23.06.2022, в режимі відеоконференції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та у зв`язку із неможливістю прибуття захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області призначити адвокатів для здійснення захисту останніх для вчинення окремої процесуальної дії.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яке вмотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, та неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Копія клопотання була вручена обвинуваченому ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від отримання копії клопотання відмовились.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, зазначаючи що є не судимим, має міцні соціальні зв`язки, дружину, неповнолітню дитину, мати похилого віку, якій виповнилось 82 роки, сестру, які потребують його допомоги. В межах іншого кримінального провадження до нього застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і він дотримувався покладених на нього обов`язків, від суду не ухилявся. Прохав застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту та висловив бажання стати на захист України в умовах збройної агресії.

Захисник ОСОБА_7 , діючи на підставі доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, наданого для проведення окремої процесуальної дії, прохав відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати інший більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що наведені стороною обвинувачення ризики є лише припущенням та просив врахувати викладені у письмових запереченнях обставини, які долучені до справи.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора вказав, що раніше не судимим не був, має військову спеціалізацію і хоче вступити до лав збройних сил. Захисник ОСОБА_8 , діючи на підставі доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, наданого для проведення окремої процесуальної дії, проти задоволення клопотання прокурора заперечила. Наголошуючись, що ризики, на які посилається прокурор є недоведеними. ОСОБА_12 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, бажає стати на захист України, тому вважала доцільним змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 прохав клопотання прокурора залишити без задоволення, та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що не має наміру ухилятись, має міцні соціальні зв`язки і потерпілий до нього претензій не має.

Захисник ОСОБА_9 , діючи на підставі доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, наданого для проведення окремої процесуальної дії, посилаючись на викладені письмові заперечення, які приєднані до справи, прохав змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час. Зазначив, що наголошені прокурором ризики є недоведеними, обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки.

Інші учасники судового провадження у підготовче судове засідання не прибули.

З`ясувавши позиції учасників судового провадження, присутніх в підготовчому судовому засіданні, суд вказує, що у відповідності до ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Розгляд таких клопотань здійснюється судом з дотриманням правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому, виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

Між тим, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п."С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.
Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому вирішуючи питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою, суд має надати оцінку того чи продовжують існувати заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою, суд, вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати та у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі доведення винуватості, вік, соціальні зв`язки, майновий стан.

Водночас, вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, на які посилається прокурор, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності і надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення суворого покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їм злочинів можуть вдатися до відповідних дій.
При цьому, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Одночасно, суд звертає увагу, що у відповідності до ст.616 КПК України, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні прохаючи застосувати до них більш м`який запобіжний захід, серед іншого, посилались на те, що готові стати на захист України в умовах збройної агресії. При цьому відповідне клопотання прокурора, у відповідності до вимог ст.616 КПК України, про скасування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на розгляд суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, наразі не відпали та продовжують існувати, і альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, а тому наявна необхідність у продовженні застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. З огляду на наведене суд відхиляє посилання сторони захисту щодо доцільності застосування до обвинувачених більш м`яких, альтернативних запобіжних заходів та зазначає, що тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Питання про застосування застави вирішено судом в порядку ст.183 КПК України, з її визначенням у попередньому розмірі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314,315 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу застосованого до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 21.08.2022.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 525500 грн, яка може бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області обвинуваченим або заставодавцем
Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 21.08.2022.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 420400 грн, яка може бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області обвинуваченим або заставодавцем
Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 21.08.2022.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі 420400 грн, яка може бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області обвинуваченим або заставодавцем.
В разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно звільнити обвинувачених з-під варти та повідомити про це суд.
В разі внесення застави покласти на обвинувачених наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати до суду за першим викликом; утримуватись від спілкування з потерпілими, представниками потерпілої сторони та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон.
Роз`яснити особі, якою буде внесено заставу, що в разі невиконання обвинуваченими перелічених вище обов`язків, заставу буде звернуто в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1