Справа № 192/916/22
Провадження № 1-кс/192/202/22
Ухвала
іменем України

20 липня 2022 року

Слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
дізнавача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Дізнавач звернувся до суду із вказаним клопотанням, просить накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки «Volkswagen Vento 1.8», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , а фактичним користувачем є ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження.
Клопотання обґрунтовується тим, що 16.07.2022 в ході огляду на блок посту, що знаходиться на автодорозі Н-08, поблизу с. Червонокам`яне Солонянського району Дніпропетровської області працівниками поліції було зупинено автомобіль марки «Volkswagen Vento 1.8», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для перевірки працівникам поліції свідоцтво реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , що мало явні ознаки підробки та котре було опечатано до спец. пакету та вилучено. Зазначене свідоцтво постановою дізнавача було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження. Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (накладення арешту на майно) може призвести до втрати або знищення вказаного речового доказу.
В судовому дізнавач клопотання підтримав.
Прокурор та ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Судовий виклик у судове засідання прокурора був направлений на електронну пошту Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра. ОСОБА_6 було направлено судову повістку смс-повідомленням.

За таких обставин слідчий суддя постановив розглядати клопотання дізнавача за відсутності зазначених осіб.

Заслухавши пояснення дізнавача, вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора, про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
У клопотанні дізнавача не визначено процесуальний статус особи, на майно якої дізнавач просить накласти арешт.
У судовому засіданні встановлено, що жодній особі не повідомлено про підозру.
Таким чином, майно на яке дізнавач просить накласти арешт, вважається майном третьої особи. А, отже, з клопотанням про арешт майна відповідно до ст. 64-2 КПК України має право звертатись прокурор, а не дізнавач.
За приписами ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна потрібно повернути прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст. 64-2, 170 172 КПК України,

постановив:

Клопотання дізнавача сектору відділу поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1