12.07.2022 Справа № 756/3572/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/3572/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.07.2022 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
проводячи відкрите судове засідання в залі суду в м. Києві на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000590 від 15.04.2022 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , офіційно непрацевлаштованого, маючого середню освіту, неодруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05.09.2019 за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000590 від 15.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , відмовившись зазначити мотиви, заявив клопотання про відмову від захисника ОСОБА_7 . Водночас, після конфіденційної розмови із захисником обвинувачений ОСОБА_3 , як можливо було зрозуміти, мотивуючи своє клопотання, зазначив, що захисник ОСОБА_7 не здійснює ефективний захист і на даний момент між ними відсутня спільна позиція щодо лінії захисту, а тому просив замінити захисника ОСОБА_7 іншим адвокатом за рахунок держави.
Захисник ОСОБА_7 не заперечував проти прийняття відмови обвинуваченого ОСОБА_3 , зазначивши при цьому, що це є право обвинуваченого.
Прокурор, потерпілий і законний представник потерпілого при вирішенні вказаного клопотання поклалися на розсуд суду.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).
Згідно пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, зокрема, якщо обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно, а також у разі, якщо суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а обвинувачений не залучив його.
Статтею 54 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. У разі якщо підозрюваний, обвинувачений особисто та безпосередньо повідомляє захиснику про небажання мати захисника, заміну захисника після конфіденційної розмови із захисником, така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії або журналі судового засідання.
Судом встановлено, що захисник адвокат ОСОБА_7 бере участь у кримінальному провадженні на підставі доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві № 026-0001987 від 15.04.2022 та здійснює захист ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, котрий відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманим та/або стосовно якого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи клопотання/заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відмову від захисника, який надає безоплатну вторинну правову допомогу та призначення іншого захисника, суд зазначає, що безоплатна вторинна правова допомога це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (ч. 1 ст. 13 Закону України від 02.06.2011 №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу» (далі Закон №3460-VI).
При реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки відповідно до ст. 49 КПК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою слідчого судді чи суду. Так само особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів.
Суд виходить з того, що згідно ч. 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.07.2012 №967/5 (далі Положення №967/5), регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) (далі регіональні центри) відповідно до покладених на них завдань, поміж іншого:
забезпечують участь захисника під час здійснення досудового розслідування та судового провадження у випадках, коли захисник відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, у випадках затримання особи, застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адміністративного затримання чи адміністративного арешту, а також у випадках надання безоплатної вторинної правової допомоги особі за ухвалою суду у кримінальних провадженнях щодо продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру, у процедурах, пов`язаних з видачею особи (екстрадицією), або у разі вирішення судом питань під час виконання вироків відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України;

укладають контракти/договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, відповідно до Порядку і умов укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 №8 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.12.2012 №1214);

приймають і реєструють повідомлення про затримання осіб, постанови/ухвали про залучення захисника відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії;

приймають рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги;

видають доручення адвокатам для надання безоплатної вторинної правової допомоги суб`єктам відповідного права, визначеним у пунктах 3-7 частини першої та частиною другою статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» (далі - Закон), у разі необхідності скасовують їх в установленому порядку;

приймають рішення про заміну адвоката, припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги у випадках, передбачених Законом та Кримінальним процесуальним кодексом України, у разі якщо відповідні доручення видані цими центрами (пункти 1, 3, 5, 6, 7, 8 частини 8 Положення №967/5).

Місцеві центри відповідно до покладених на них завдань, поміж іншого:
приймають рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в її наданні;
приймають рішення про припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги;
приймають рішення про заміну адвоката / працівника місцевого центру, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, у випадках, передбачених Законом (пункти 16, 17, 20 частини 13 Положення №967/5).
Відповідно до ст. 24 Закону №3460-VI адвоката Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено у випадках та порядку, визначених законом. Випадки та підстави заміни адвоката Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на адвоката Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу передбачені частиною 2 вказаної статті.
У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 17 вказаного Закону така заміна здійснюється шляхом прийняття Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідного рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) оцінка якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної первинної правової допомоги здійснюється за зверненням органів місцевого самоврядування, а безоплатної вторинної правової допомоги за зверненням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, комісіями, утвореними для цієї мети радами адвокатів регіонів.
Радою адвокатів міста Києва така Комісія утворена згідно зі ст. 48 Закону №5076-VI та діє на території міста Києва.
Положення про комісію з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги, затверджене Рішенням Ради адвокатів України 15.12.2017 №281, визначає порядок організації та діяльності комісій з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги відповідно до вимог Стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги. Комісія з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги (далі Комісія) є постійно діючим колегіальним органом, який утворюється радою адвокатів регіону на час повноважень обраної ради адвокатів регіону. Комісія є самостійною у прийнятті рішень, підконтрольна та підзвітна раді адвокатів регіону, в своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Законом України «Про безоплатну правову допомогу», Стандартами якості надання безоплатної вторинної правової допомоги та іншими нормативно-правовими актами. Завданням Комісії є здійснення оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної первинної правової допомоги за зверненням органів місцевого самоврядування та безоплатної вторинної правової допомоги за зверненням центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги в межах конкретного доручення та з урахуванням погодженої позиції з клієнтом відповідно до Стандартів якості надання безоплатної правової допомоги, та за зверненням органів адвокатського самоврядування.
Порядок оцінки якості надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідає змісту ст. 23 Закону №5076-VI, якою визначені гарантії адвокатської діяльності. Ці гарантії розповсюджуються в повній мірі і на безоплатну вторинну правову допомогу.
Таким чином, положеннями КПК України не передбачено можливості здійснення судом заміни чи припинення повноважень адвоката, призначеного Центром для надання безоплатної вторинної правової допомоги за виключенням питання відводу захисника в порядку, передбаченому ст. 78 КПК України.
Як убачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Відтак суд не може підміняти державний орган, приймати замість державного органу рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до позиції ЄСПЛ викладеній у рішенні у справі «Боротюк проти України» від 16.12.2010 «ані буква, ані дух ст. 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися (у відкритий чи мовчазний спосіб) від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови». Також у рішенні ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.11.2012 ЄСПЛ вказав: «перед тим, як вважати обвинуваченого таким, що відмовився від важливого права за ст. 6 Конвенції, з огляду на непрямі ознаки його поведінки слід переконатися, що він міг розумно передбачити наслідки своєї поведінки».
З урахуванням вище наведеного, суд може залучити іншого захисника для надання вторинної правової допомоги, замість захисника якого вже було залучено для надання вторинної правової допомоги лише у випадках, передбачених ст. 83 КПК України. Крім цього, КПК України відповідно положень ст. 54 КПК України передбачено саме право підозрюваного на заміну захисника, яке є похідним від права наданого підозрюваному ст. 48 КПК України, та не розповсюджується на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою за державні кошти. В цьому разі особа має право на отримання правової допомоги належної якості та відповідно до стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 25.02.2014 №386/5.
Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання/заява обвинуваченого про відмову від захисника за призначенням та/або заміни останнього задоволенню не підлягає, оскільки позиція обвинуваченого в судовому засіданні про відмову від захисника за рахунок держави, з огляду на непрямі ознаки поведінки обвинуваченого, ненаведення переконливих мотивів своєї відмови від участі у кримінальному провадженні захисника ОСОБА_7 , та невстановлення судом обгрунтованих підстав за результатами судового розгляду, дає підстави вважати, що обвинувачений не передбачає наслідки відмови від призначеного захисника не маючи іншого.
Керуючись статтями 45, 48, 49, 52, 54 КПК України, Законом України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Законом України від 02.06.2011 №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.07.2012 №967/5, суд,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відмову від захисника адвоката ОСОБА_7 та його заміну іншим адвокатом з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві відмовити.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що він має право укласти угоду з іншим захисником самостійно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 його право на звернення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві про заміну адвоката ОСОБА_7 іншим адвокатом з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві.
Копію ухвали направити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві для відома та прийняття рішення про заміну захисника відповідно до вимог Закону України від 02.06.2011 №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу».
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1