Справа № 932/3323/22
Провадження № 1-кс/932/1693/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000531 від 07.07.2021 за ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

слідчий, за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням в якому просить накласти арешт, а саме заборонити розпорядження квартирою АДРЕСА_1 (далі квартира).
В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що такою квартирою заволоділи у незаконний спосіб.

В судове засідання слідчий не з`явився.

Власник майне не викликався, оскільки відповідне повідомлення може призвести до подальшого відчуження квартири, отже є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Розглянувши клопотання, дослідивши наданні до нього додатки, заслухавши пояснення учасників, приходжу до наступних висновків.

Обставини справи.
Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру, 07.07.2021, за №0000531, внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

За фабулою провадження надійшла заява від ОСОБА_5 , яка повідомила про незаконне заволодіння квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 її місце проживання було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 . В 2019 році, після виповнення їй 18 років, вона розпочала процедуру оформлення права власності на квартиру. У 2020 році замки у квартирі були змінені, від адвоката їй стало відомо, що її незаконно виселили із квартири та продали її.

Слідчим долучено копію свідоцтва про право власності на житло від 30.07.1996 щодо квартири, за яким власником квартири є ОСОБА_6 Свідоцтво видане за результатами приватизації квартири.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_7 10.09.2019 на підставі договору купівлі-продажу, за ОСОБА_8 11.11.2020 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Разом із тим, із паспорта громадянина України ОСОБА_5 вбачається, що місце проживання останньої зареєстровано у спірній квартирі 07.04.1999, відмітки про зняття з реєстрації немає.

За рішенням Шевченківської районної у м. Дніпрі ради від 03.02.2018 №77 змінено умови найму на житлові приміщення спірної квартири з померлої ОСОБА_9 на онуку ОСОБА_5 .

Згідно відповіді КП «Дніпровське МБТІ» вбачається, що станом на 31.12.2012 технічна інвентаризація та реєстрація права власності на квартиру КП «ДМТІ» не проводилась.

Постановою слідчого від 03.06.2022 квартиру визнано речовим доказом.

Норми законодавства, що підлягають застосуванню.
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно приписів ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 2 вказаної статті визначає чотири окремих підстави для арешту майна: 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Висновки за результатами розгляду клопотання.
Оскільки вбачається, що місце проживання потерпілої було зареєстроване у квартирі, у 2018 році договір найму квартири було оформлено на потерпілу, право власності на квартиру станом на 31.12.2012 не було зареєстровано, виникають серйозні сумніви у дійсності первинного свідоцтва про право власності на квартиру, що видане 30.07.1996, а відповідно у правомірності подальших переходів права власності на квартиру.

Викладене може свідчити про позбавлення ОСОБА_5 права користування квартирою та права на її приватизацію.

Проте слідчий суддя звертає увагу слідчого, що потерпілим від заволодіння квартирою у даному випадку має бути територіальна громада.

З огляду на наведене можна ствердити, що квартира може бути об`єктом кримінального правопорушення. При цьому, за наявності достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи (ч.3 ст.170 КПК України).
Зважаючи що предметом арешту є квартира, слідчий суддя вважає за можливе задовільнити клопотання слідчого та заборонити відчуження квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 376 КПК України слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовільнити.
Накласти арешт, а саме позбавити права на відчуження щодо квартири АДРЕСА_1 .
Дана ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, що здійснює досудове розслідування.

Копії ухвали надіслати слідчому та власнику майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1