Провадження № 1-кп/734/265/22 Справа № 734/1835/22
В И Р О К
іменем України
05 жовтня 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000044 від 28.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв Харківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-
встановив:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді механіка-водія відділення дорожньої техніки інженерно-дорожнього взводу інженерно-технічної роти групи інженерно-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу в період військового стану, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 4, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, в умовах воєнного стану, у військовій частині НОМЕР_1 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, став на шлях злочинної діяльності, у зв`язку з чим, 02.07.2022 приблизно о 11.00 год., без відповідного дозволу командування та поважних на те причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 . Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.В подальшому, 28.07.2022 приблизно о 20.00 год. солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо самовільного залишення військової частини, самостійно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), тим самим припинивши вчиняти кримінальне правопорушення, та за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 № 108 з 28.07.2022 вважається таким, що повернувся після самовільного залишення військової частини та зарахований на всі види забезпечення.Отже, солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутній на місці несення служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) з 02.07.2022 по 28.07.2022, тобто 26 діб.
Таким чином, військовослужбовець військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишенні військової частини, військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад десять діб, вчиненими в умовах воєнного стану, скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

01.09.2022 між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до ст. 472 КПК України.
Згідно з угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до угоди ОСОБА_4 узгоджено покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на гауптвахті на строк 3 місяці. Обвинувачений надав згоду на призначення зазначеного покарання.

Крім того, в угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, зазначені у ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання.
Суд дійшов висновку про те, що угода від 01.09.2022 про визнання винуватості між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину).
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.
Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думки прокурора, захисника, обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 01.09.2022, укладеної між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.
Керуючись ст. ст. 174, 314, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 01.09.2022 про визнання винуватості, укладену між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту з відбуванням його на гауптвахті на строк 3 (три) місяці.

Початок строку відбування ОСОБА_4 покарання рахувати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_1