КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судових засідань ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003039 щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 332 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 201 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 201 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України;
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 червня 2022 року.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 і ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи та дані, що характеризують їх осіб, на підставі чого дійшов висновку, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не в змозі запобігти існуючим ризикам.
Захисник обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та змінити його підзахисним запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання.
В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що обвинувачені мають бажання і можливість стати на захист України, а тому ті ризики, які були встановлені на стадії досудового розслідування, з урахуванням воєнного стану не можуть бути підставами для продовження останнім запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, адвокат зазначає, що 10 лютого 2022 року Європейський суд з прав людини виніс рішення, відповідно до якого за заявою ОСОБА_6 було встановлено порушення ст. 5(3) надмірна тривалість попереднього ув`язнення; ст. 6 (1) надмірна тривалість кримінального провадження.
При цьому апелянт просить врахувати, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 мають постійне місце проживання у м. Києві.
Також захисник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, посилаючись на ті обставини, що апеляційна скарга подається після отримання повного тексту рішення суду першої інстанції.
Згідно положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
З огляду на вказані вимоги закону, апеляційний розгляд скарги адвоката ОСОБА_7 здійснюється без участі сторін судового провадження, оскільки відсутнє відповідне клопотання.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи поданої апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, то суд апеляційної інстанції за заявою особи, може його поновити, у разі, якщо знайде підстави для цього.
Наведені в клопотанні адвоката ОСОБА_7 доводи щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року колегія суддів вважає обґрунтованими, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.
Що стосується доводів ОСОБА_7 про незаконність і необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення, то на думку колегія суддів вони є безпідставними виходячи з наступного.
В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003039 щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 332 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 201 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 201 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України;
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 червня 2022 року.

Перевіривши ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року колегія суддів вважає її законною, а висновки суду щодо не достатності іншого запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , обґрунтованими, зважаючи на наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги закону при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 і ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, за які, у разі доведення їх винуватості, останнім загрожує покара від 10 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, або довічне позбавлення волі, також колегія суддів враховує, що інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення є злочинами проти життя і здоров`я особи та характеризуються підвищеним рівнем суспільної небезпеки.
Таким чином, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер дій, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , кількість епізодів та складну форму співучасті, обсяг судового слідства, який ще необхідно провести, а також дані про вказаних осіб, а саме їх вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу наявності підстав для продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не в змозі забезпечити їх належну процесуальну поведінку та запобігти існуючим ризикам.
Ті дані, що характеризують особу обвинувачених, зокрема: ОСОБА_5 одружений, має постійне місце проживання та малолітню дитину на утриманні; ОСОБА_6 одружений, має постійне місце проживання, трьох малолітніх дітей на утриманні, до затримання працював; в сукупності з вище наведеними обставини не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути підставою для зміни їм запобіжного заходу.
Таке обмеження права ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 доводи щодо наявності підстав для звільнення його підзахисних з-під варти, також не вказують на зменшення існуючих ризиків або, що запобігти їм в змозі інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Не містять таких відомостей і надані суду матеріали.
Інші доводи апеляційної скарги, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, не можуть бути підставою для скасування постановленого судом рішення.
Таким чином, за вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а відтак апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3