У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.10.2022 Справа №607/14318/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщенні зали судових засідань, клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001032 від 12 жовтня 2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone» 7, чорного кольору, який належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 12.10.2022 року близько 15:31 год. до Тернопільського РУ поліції надійшло повідомлення від працівника УБН про те, що перебуваючи на території школи № 2, що за адресою: м. Тернопіль, вул. Н. Світ 11 було виявлено гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , який в ході спілкування повідомив, що у зберігає при собі наркотичні речовини без мети збуту.

За даним фактом 12.10.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 0001032 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході огляду місця події 12.10.2022 року дізнавачем СД Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 у громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено мобільний Телефон марки «Iphone» 7 чорного кольору.

Враховуючи, що мобільний телефон марки «Iphone» 7 чорного кольору, який було вилучено у громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідають критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, необхідних для всіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, для дослідження усіх обставин справи, а також те, що незастосування арешту даного майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування може призвести до приховування, пошкодження, зникнення даного майна або знищення слідової інформації на ньому, а тому, прокурор просить клопотання задовольнити.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 , будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, до залу суду не прибув, однак подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 , будучи належно повідомлений про час і місце розгляду справи, до залу суду не прибув, однак подав письмові заперечення, в яких зазначив, що клопотання про накладення арешту містить лише загальне формулювання та цитування норм КПК України, без посилання на конкретні дані, які дають підстави для висновку про те, що вказаний у клопотанні мобільний телефон може містити в собі інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні. Вказане майно немає відношення та немає жодного доказового значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Вилучене майно немає ідентифікуючих ознак. З огляду на зазначене, щодо накладення арешту на майно з позбавленням його права користуватися мобільним телефоном заперечує. Враховуючи, що даний телефон є єдиним засобом зв`язку, обмеження право власності на невизначений період часу буде мати вкрай негативні наслідки для ОСОБА_6 та викличе труднощі у впорядкуванні звичного ритму життя. Крім цього, просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не перешкоджає розгляду клопотання, тому слідчий суддя вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя встановив, що сектором дізнання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001032 від 12 жовтня 2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частина друга цієї статті передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна, відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя встановив, що із матеріалів провадження та матеріалів досудового розслідування не вбачається, що мобільний телефон марки «Iphone» 7, чорного кольору, який належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призначений для безпосереднього виконання дій, що утворюють об`єктивну сторону складу даного кримінального правопорушення.

Так, прокурор у клопотанні не надав відповідне обґрунтування необхідності арешту вказаного майна, зокрема, прокурор у клопотанні зазначає, що вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, однак доказів, а саме, постанови слідчого про визнання мобільного телефону марки «Iphone» 7, чорного кольору, як речового доказу у даному кримінальному провадженні, не надав.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що із матеріалів провадження, долучених до вказаного клопотання, зокрема, постанова про призначення групи прокурорів є не підписаною.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що даний мобільний телефон марки «Iphone» 7, чорного кольору, не може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, оскільки прокурором не надано достатніх правових підстав для арешту вказаного майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слід відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001032 від 12 жовтня 2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1