Справа № 275/103/22
У х в а л а
08 серпня 2022 року смт. Брусилів Брусилівський районний суд Житомирської області у складі колегії :
головуючого судді- ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 , представника потерпілого- ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Брусилів Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .
Клопотання прокурор обгрунтував тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенння - порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб - ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та спричиненні тілесного ушкодження середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_11 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, санкція якої передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 7 до 10 років, тому у разі визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, до нього неможливо буде застосувати приписи ст. 75 та ч.3 та ч. 4 ст. 469 КПК України.
В результаті ДТП загинули 2 осіб, у потерпілих виникло право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди; усвідомлюючи наслідки вчиненого кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_9 може вчинити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та може безпідставно не з"являтися за викликом до суду,може вчиняти спроби протиправного впливу на потерпілих, свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження з метою уникнути кримінальної відповідальності.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці без визначення розміру застави.
03.08.2022 року захисник обвинуваченого -адвокат ОСОБА_8 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт.
В клопотанні захисник обвинуваченого вказав, що обвинувачений ОСОБА_9 тривалий час перебуває під вартою, ризики, які існували при обранні ОСОБА_9 запобіжного заходу значно зменшились, або повністю перестали існувати, та відсутні нові ризики, так як він має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей; в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан, що є прямою загрозою життю та здоров"ю ОСОБА_9 та його родини, в період застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не порушував його, бажає захищати Україну.
В суді прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 на два місяці.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 в суді просив відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задовольнити його клопотання, змінивши обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_9 в суді просив в задоволенні клопотання прокурора про продавження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, з підстав, вказаних захисником, та задовольнити клопотання захисника про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт.
В суді потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому підтримали, в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт просили відмовити.
Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, від неї надійшла заява про розгляд справи у судовому засіданні без її участі.
Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, приходить до наступного .
ОСОБА_9 24.10.2021 року о 14 год. 10 хв. було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
26.10.2021 року слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 23.12.2021 року.
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.12.2021 року в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_9 у виді тримання під вартою відмовлено та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Ухвалою колегії суддів Житомирського апеляційного суду від 24.01.2022 року скасовано ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.12.2021 року та продовжено підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.02.2022 року , без визначення розміру застави.
Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 16.02.2022 року строк тримання під вартою ОСОБА_9 продовжено.
Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 на 60 днів, до 12. 08.2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною третьою статті 331 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_12 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння, що спричинило загибель декількох осіб, а саме ОСОБА_6 і ОСОБА_10 та спричинення телесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості ОСОБА_11 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 286- 1 КК України.
ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 7 до 10 років.
ОСОБА_12 офіційної роботи в Україне не має, неодноразово перебував на роботі за кордоном, є батьком неповнолітньої дитини, але фактично дитина з ним не проживає.
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 суд враховує положення чинного законодавства, "Конвенцію про захист прав людини", та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.
Суд вважає, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 , дані про його особу, що існують ризики впливу на потерпілих, свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи наслідки, обвинувачений може вчиняти спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та недостатність за таких обставин у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді домошнього арешту.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості , переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв"язки з суспільством.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, висловлена в рішенні " Харченко проти України" від 10.12.2011. Зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обгрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задекументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які , незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
На думку суду, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Тому, враховуючи продовження існування ризиків, визначених пунктами ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів, таким чином відмовивши в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 183,331, 372, 392-395 КПК України, суд -
Клопотання прокурора задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу відмовити.
Обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів, до 07.10.2022 року ( до 14 години), без визначення розміру застави.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2