ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/2/22 Справа № 709/362/17 Категорія: ч.3 ст.286 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 липня 2021 року, яким

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, інвалідом, учасником бойових дій та депутатом будь-якого рівня не являється, раніше несудимого,

визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.286 КК України, призначено йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбування покарання рахується з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ТДВ «СТ «Домінанта», МТСБУ про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, задоволений повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 витрати, пов`язані із смертю потерпілого, у розмірі 16768,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 185384,00 гривень.

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_9 витрати на поховання у розмірі 14616,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 14616,00 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , ТДВ «СТ «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задоволений повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 185384,00 гривень.

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_10 шкоду, заподіяну смертю потерпілого, у розмірі 43848,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 14616,00 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , ТДВ «СТ «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 86936,85 гривень.

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_11 шкоду, пов`язану з лікуванням, у розмірі 61262,91 гривень та моральну шкоду у розмірі 3063,15 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 20459,42 гривень.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винувати та засуджений за те, що він 13 травня 2015 року близько 18:20, керуючи автомобілем марки «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ), рухаючись в напрямку

смт. Чорнобай Золотоніського району Черкаської області по автодорозі сполученням смт. Чорнобай м. Золотоноша на відстані 1 км 150 м до смт. Чорнобай в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, діючи необережно, не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, виїхав на ліве узбіччя, після чого з`їхав у кювет, де автомобіль перевернувся та допустив наїзд на два дерева.

Внаслідок зазначеної ДТП пасажири автомобіля марки «SEAT LEON»

(д.н.з. НОМЕР_1 ):

- ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження у зв`язку з небезпекою для життя, від чого загинув на місці події;

- ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження у зв`язку з небезпекою для життя, від чого загинув на місці події;

- ОСОБА_14 отримав тяжкі тілесні ушкодження у зв`язку з небезпекою для життя, від чого помер в медичній установі;

- ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження у зв`язку з небезпекою для життя, а саме: травми шийного відділу хребта з переломом та вивихом першого шийного хребця, переломом дуговідросткових з`єднань 5-7 шийних хребців; травми голови з переломом лобної кістки справа, забоєм головного мозку, а також середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді: закритого багатоуламкового перелому правої стегнової кістки у верхній третині; травми гортані з переломом лівої її половини; травми грудної клітки з переломом дев`ятого ребра зліва.

Порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з ДТП та настанням наслідків у вигляді загибелі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Не погоджуючись з вироком районного суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку районного суду, а провадження по справі за крити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Свої вимоги мотивує тим, що під час розгляду кримінального провадження та постановленні вироку судом було взято до уваги та визнано належними і допустимими докази такі факти які, вплинули на встановлення вини особи, однак дані докази не можуть бути належними та допустимими, виходячи з наступного. Так, у вироку зазначається, що вина ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами: показами потерпілого, свідків, експертів та висновками судово-медичних експертиз, висновками медичних, технічних та трасологічних експертиз обставин ДТП.

Наголошує, що дані висновки суду, про доведення вини водія ОСОБА_7 не відповідають обставинам справи, суперечать матеріалам кримінального провадження та нормам процесуального права.

Під чає проведення судового розгляду по даному кримінальному провадженні, в судовому засіданні, було допитано потерпілого ОСОБА_15 .. Вважає, що у потерпілого ОСОБА_15 є підстави для оговорення ОСОБА_7 , так як у випадку знаходження за кермом особи, яка загинула позбавляє останнього на можливість відшкодування шкоди.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 зазначав, що в момент коли він сів в автомобіль, ОСОБА_12 вийшов з водійського місця та помінявся з ОСОБА_7 .. Однак, такі покази потерпілий ОСОБА_15 не надавав протягом проведення досудового розслідування та почав надавати під час проведення судового розгляду.

Під час проведення судового розгляду судом було досліджено покази потерпілого ОСОБА_15 , які він надавав під час проведення досудового розслідування, а також були досліджені покази свідка ОСОБА_16 ..

Наголошує, що показання потерпілого ОСОБА_15 змінилися після того, як державне обвинувачення за допомогою висновків експертів, переконало потерпілого про те, що за кермом автомобіля знаходився саме ОСОБА_7 .. В судовому засіданні було допитано лікаря ОСОБА_16 , який вказував, що оглядав потерпілого ОСОБА_15 , який був при свідомості, при надходженні останнього до лікарні.

В своїх показах свідок ОСОБА_16 зазначав, що ОСОБА_15 під час опитування в лікарні повідомив, що за кермом автомобіля в якому він потрапив в ДТП знаходився ОСОБА_12 . Отже, потерпілий ОСОБА_15 змінив свої покази для того, щоб звинуватити в даному ДТП ОСОБА_7 .

Висновки у вироку базуються на медичних, технічних та комплексних есспертизах механізму ДТП, які було проведено експертами, що працювали разом із загиблим ОСОБА_12 .

Зважаючи на характер роботи загиблого експерта-криміналіста ОСОБА_12 в правоохоронних органах, коло експертів області та його вірогідні знайомства серед експертів Черкаської області, не дають достатніх гарантій достовірності і неупередженості експертиз, призначених та проведених в НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області.

Відповідно, при встановленні факту причетності до ДТП ОСОБА_12 експерти повинні були взяти самовідвід при проведенні низки експертиз по даному кримінальному провадженню та для чистоти досліджень потрібно було передати постанови та матеріали кримінального провадження для проведення автотехнічних експертиз державним експертним установам Міністерства юстиції України, які не підпорядковані МВС УКраїни в Черкаській області.

Зазначає, що стороною захисту, неодноразово, виказувалася недовіра експертам НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області в зв`язку із зацікавленістю у висновках експертиз в інтересах служби. Причетність до ДТП із загибеллю людей працівника правоохоронного органу - експерта НДЕКЦ ОСОБА_12 була невигідною і могла призвести до негативних наслідків по службі для керівництва УМВС України в Черкаській області та для керівництва НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області.

Так, всі автотехнічні та комплексні експертизи вказують на перебування ОСОБА_7 за кермом автомобіля виключно за наявності малої кількості пошкоджень на його тілі, та наявності великої кількості пошкоджень у загиблих учасників ДТП.

Дані висновки експертиз та покладення їх в основу вироку порушує право на справедливий суд, оскільки дослідження провели не в повному обсязі та однобічно.

Апелянт зазначає, що дані експертизи не встановлювали механізм отримання травм у учасників ДТП в салоні автомобіля та після покидання салону автомобіля.

Під час судового розгляду було досліджено Висновок експерта 05-5-06/85 від 22.05.2015р. судово-медичної експертизи подушки безпеки. Відповідно до висновків експерта зазначається, що на подушці безпеки кров та епітельні клітини не виявлено.

Наголошує, що експерт-лікарь ОСОБА_17 , при допиті в суді вказувала, що у ОСОБА_7 відсутні характерні тілесні ушкодження для особи, яка знаходиться за кермом автомобіля в момент спрацювання подушки безпеки та експерт не впевнена, що в момент спрацювання подушки безпеки водій знаходився в салоні автомобіля.

З урахуванням того, що саме ОСОБА_12 вилетів з автомобіля в момент ДТП. у ОСОБА_7 , відсутні характерні тілесні ушкодження при спрацюванні подушки безпеки та з урахуванням відсутності крові та епітельних клітин на подушці безпеки, на думку апелянта є дуже обгрунтовані сумніви в тому, що саме ОСОБА_18 знаходився в салоні автомобіля за кермом.

Під час судового розгляду було досліджено Висновок експерта № 2/1407 від 06.11.2015 року. За результатами висновків по пункту 6 даної експертизи на підголівнику лівого переднього сидіння відсутні волокна одягу пасажира ОСОБА_7 . Дані висновки ще більш обґрунтовано дають підстави вважати що за кермом автомобіля знаходився не ОСОБА_18 .

Комісією не було розмежовано, які тілесні ушкодження отримав які тілесні ушкодження отримав ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 в салоні автомобіля, а які тілесні ушкодження ними було отримано назовні автомобіля (при ударі об землю, при перекиданні тіла та волочінні по землі).

Звертає увагу, що покази експерта-лікаря ОСОБА_17 , ставлять під обґрунтований сумнів висновки комісійної комплексної судово-медичної та транспортно- трасологічної №04-01/-5/4/416 від 01.03.2016 року.

Під час судового розгляду було досліджено Висновок експерта № 53 від 29.11.2016 року. Вважає, що експертна комісія в складі 3 лікарів чітко вказала у відповіді на запитання 7, що перебування ОСОБА_12 на передньому пасажирському сидінні в автомобілі виключається.

Відповідно до вироку зазначається, що розбіжності між Висновоком експерта № 53 від 29.11.2016 року, є усунутими за результатами проведення повторної комплексної судово-медичної та транспортно трасологічної експертизи № 04-01/35/1266/18-23 від 23.11.2018р.

Вказує, що висновки суду щодо розбіжностей та усування таких розбіжностей вказують на вибірковість правосуддя, оскільки повторна комплексна судово- медична та транспортно трасологічна експертиза № 04-01/35/1266/18-23 від 23.11.2018р. проведена неповноважним складом експертів та з порушенням гілузевих інструкцій, і тому не може бути об`єктивною.

Так, до матеріалів кримінального провадження було долучено висновок експерта повторної комплексної судово-медичної та транспортно трасологічної експертизи № 04-01/35/1266/18-23 від 23.11.2018року.

Дана експертиза лише повністю копіює попередні дослідження, які були визнані судом неповними, і тому дану експертизу не можливо прийняти за беззаперечний доказ, який надав відповіді на поставлені запитання.

Так, висновок експерта повторної комплексної судово-медичної та транспортно трасологічної експертизи № 04-01/35/1266/18-23 від 23.11.2018р. було проведено одним експертом лікарем та одним експертом автотехніком, що суперечить законодавству про проведення судових експертиз, а саме: дану експертизу було проведено з порушенням нормативних документів МОЗ та висновки експертизи не базуються на матеріалах кримінального провадження, не містять будь-яких досліджень та не дають відповіді на поставлені запитання.

Зважаючи на те, що Висновок експерта № 04-01/35/1266/18-23 від 23.11.2018р. було проведено з порушенням інструкцій та неуповноваженим складом експертів, сторона захисту заявила клопотання про допит експертів.

Так, в судовому засіданні було допитано експертів автотехніка ОСОБА_19 та медика ОСОБА_20 ..

На запитання сторони захисту, лікар ОСОБА_20 який підготував висновок експерта № 04-01/35/1266/18-23 від 23.11.2018р. не міг надати відповіді щодо отриманих травм водія за умови спрацювання подушки безпеки без фіксування ременем безпеки.

Отже, висновки експертів на підставі «даних судово-медичної практики» не можуть надати відповідь щодо перебування за кермом автомобіля будь-кого.

Наголошує, що під час допиту експерт ОСОБА_20 вказував, що ним не досліджувалися обставини отримання травм іншими учасниками ДТП та не надавалася оцінка їхнім тілесним ушкодженням. Більш того, даний експерт вказував, що він не досліджував та не розділяв травми отримані ОСОБА_12 в салоні автомобіля та поза межами автомобіля.

Для того, щоб робити висновок про перебування тієї чи іншої особи за кермом та на пасажирському сидінні експертам потрібно було надати оцінку та проаналізувати механізм утворення кожної з травм отриманих учасниками ДТП.

Також зазначає, що при складанні висновку експерта № 04-01/35/1266/18-23 від 23.11.2018р. експертами не надавалася оцінка механізму утворення тілесних ушкоджень та їх послідовність, а також не встанолювалося, які саме ушкодження утворилися у ОСОБА_12 в автомобілі і в який момент, та які ушкодження утворилися поза межами автомобіля до його зупинки.

Отже, наявність великої кількості травм у ОСОБА_12 не може слугувати доказом того, що саме він перебував на місці пасажира.

Потрібно звернути увагу та наголосити, що до матеріалів провадження долучено висновок спеціаліста № 390/19 ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи» від 28.11.2019 руку, який ставить під великий сумнів висновок експерта № 04-01/35/1266/18-23 від 23.11.2018р. та висновки інших судово медичних експертиз, щодо висновків про перебування на пасажирському сидінні саме ОСОБА_21 лише за наявності кількості травм, не деталізуючи їх де можливо була отримана кожна з них.

Підсумовуючи зазначає, що докази, на які послався суд у вироку не можуть довести перебування ОСОБА_7 поза розумним сумнівом за кермом автомобіля, тому даний вирок потрібно скасувати.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги захисника з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_22 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно.

Дії Лєнкіна судом кваліфіковано за ч.3 ст.286 КК України правильно - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника про те, що ОСОБА_22 не був за кермом автомобіля під час ДТП, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, відсутність доказів які б достатньо підтвердили його перебування за кермом автомобіля, а висновки проведених експертиз викликають сумніви у їх достовірності є безпідставними, які не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_23 про те, що він не вчиняв інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є безпідставними. Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами.

Мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_22 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, суд першої інстанції обґрунтовано послався на покази потерпілого ОСОБА_11 , який показав, що 13 травня 2015 року він повертався з м. Черкаси в смт. Чорнобай. Доїхав на попутному автомобілі до м. Золотоноша, а саме до кільця, яке розташоване на автодорозі Золотоноша - Умань, де він вийшов і зателефонував ОСОБА_24 , який повідомив йому, що також повертається з м. Черкаси до смт. Чорнобай з друзями та зможе його підвезти. Сказав щоб він чекав біля кільця. В.Черненко з друзями під`їхали на червоному автомобілі іноземного виробництва. Він сів ззаду за пасажиром з правої сторони, біля нього сидів ОСОБА_25 , за водієм сидів ОСОБА_26 сидів на пасажирському сидінні. Спочатку, коли зупинився автомобіль біля кільця, за кермом сидів ОСОБА_27 , але коли він сідав, то ОСОБА_27 змінив місце з водійського на пасажирське. С.Лєнкін продовжив рух до смт. Чорнобай в якості водія. Їхали дуже швидко, швидкість була більше 100 км/год, дуже голосно грала музика. При під`їзді він пропонував зупинитися, перекурити та спланувати наступні дії, але ніхто не звернув увагу. Він чітко пам`ятає, що тримав ОСОБА_28 за плече. В машині під час руху було спокійно, водій майже лежав за кермом, був дуже розслаблений. Коли вони почали обгін «джипа» водій ОСОБА_22 не впорався з керуванням і вони з`їхали в кювет. Момент ДТП та після нього він не пам`ятає. Внаслідок ДТП отримав перелом трьох шийних хребців, забій мозку, перелом стегна, вивих ребра, «дірку в черепі». В лікарні його відвідував ОСОБА_29 , пропонував відшкодування у розмірі 5000,00 гривень. Під час досудового розслідування він дійсно казав, що не пам`ятає хто сидів за кермом, а потім через рік він все пригадав. Якийсь час після ДТП він був неадекватний внаслідок травми і чітко не міг мислити та давати відповіді на питання;

Згідно показів свідка ОСОБА_30 , який був очевидцем події і під час судового розгляду допитувався двічі, про те, що 13 травня 2015 року близько 18:20 він рухався по автодорозі зі сторони м. Золотоноша в напрямку смт Чорнобай, керуючи службовим автомобілем «MITSUBISHI L200» (д.н.з. НОМЕР_2 ), зі швидкістю 100-110 км/год. Проїхав с. Маліївка, обігнав декілька автомобілів. О 18:10 до нього зателефонували і він відволікся на телефонний дзвінок, а коли глянув в ліве бокове дзеркало заднього виду, то побачив, що автомобіль червоного кольору наближався до нього з дуже великою швидкістю. Він швидкість не зменшував, оскільки боявся, що його вдарять ззаду. Потім він побачив, що даний автомобіль пішов на обгін, але до нього не доїхав 5-6 м, а різко зменшив швидкість, у нього піднялася задня частина і в такому положенні, тобто на передніх колесах, автомобіль подолав деяку відстань. У нього склалося враження, що хтось в автомобілі смикнув за ручні гальма. Після цього автомобіль почав з`їжджати на ліве узбіччя та в лівий кювет, почав перевертатися навколо своєї вісі, під час чого вдарився об дерево і в момент удару з нього вилетіла людина, яка полетіла в напрямку поля, де впала на землю. Після контакту з деревом ще щось вилетіло, він подумав, що то речі, але як зрозумів пізніше це були ще дві людини. Автомобіль впав дахом на землю. В цей момент піднявся пил. Коли пил осів, він почув крик людини і побачив, що з лівого боку автомобіля виліз чоловік, який направився до людей, які впали в кювет. З`явився він з водійської сторони. Підійшовши до одного з них, останній щось кричав. Він зателефонував до лікарні та до поліції. Швидка допомога забрала до лікарні людину, яка вилетіла в поле. Друга швидка забрала другого потерпілого, якого дістали з автомобіля;

Згідно показів свідка свідка ОСОБА_31 про те, що вона працює виїзним фельдшером станції швидкої медичної допомоги. З 13 на 14 травня 2015 року вона перебувала на добовому чергуванні. По лінії «103» надійшло повідомлення про ДТП на автодорозі Золотоноша Чорнобай з п`ятьма потерпілими. У такому випадку однієї бригади швидкої мало, а тому вона зателефонувала у с. Богодухівка. По прибуттю на місце пригоди вона побачила, що в кюветі на даху лежить автомобіль червоного кольору. Біля автомобіля зі сторони м. Золотоноша на землі лежав ОСОБА_26 , по якому було видно, що в нього внутрішня кровотеча, перелом ребер, він був дуже блідим. За автомобілем ближче до смт. Чорнобай на землі лежало ще двоє потерпілих, підійшовши до них вона зрозуміла, що в них ознак життя немає. В лісополосі лежав ще один хлопець, біля нього була жінка, яка допомагала, підтримувала йому голову, це був ОСОБА_32 . Оцінивши його стан, вона дала йому знеболююче, після чого прийняла рішення, що першим до лікарні необхідно транспортувати ОСОБА_26 , оскільки він перебував в тяжкому стані. С.Лєнкін весь час перебував у свідомості та бігав, при цьому кричав на неї, щоб вона надавала допомогу іншим двом особам, на що вона йому відповіла, що вони вже мертві. ОСОБА_29 почав кричати «то що це я їх убив?».

Показами потерпілої ОСОБА_9 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_12 , про те, що ОСОБА_33 вона знає як товариша її сина. Вона не знала які в її сина того дня, тобто 13 травня 2015 року, були плани, бо вона з ним в той день не спілкувалася. ОСОБА_27 працював в НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області, але їх підрозділ знаходився в Черкаському відділенні поліції. В.Черненко був заступником начальника відділу. 12 травня 2015 року ОСОБА_27 був на добовому чергуванні, звільнився 13 травня зранку. Під вечір до ОСОБА_28 зателефонував ОСОБА_29 і запитав, чи не хоче він поїхати додому в смт. Чорнобай. Пояснила, що 13 травня зателефонували до дочки і повідомили про ДТП. Вони відразу сіли в автомобіль і поїхали на місце пригоди. Вона побачила два тіла, які лежали ближче до смт. Чорнобай. Першим був ОСОБА_27 , вона його впізнала по одежі. Потім вона побачила на узбіччі дороги С.Лєнкіна, він хватав себе за волосся і кричав щось незрозуміле. Через місяць після ДТП до них прийшов адвокат, розпитував і хотів дізнатися їхню позицію. Вона пізніше зателефонувала до ОСОБА_33 і запитала чому він сам не може підійти до них, а направив адвоката, на що він відповів, що боявся до них звертатися. Останній приходив на похорони і казав, що вбив ОСОБА_28 ;

Згідно показів свідка ОСОБА_34 , яка матір`ю потерпілого ОСОБА_11 , про те, що їй повідомили, що її син зламав ногу, однак про те, що сталася ДТП, вона нічого не знала. Про ті події вона з сином не говорила, оскільки аварія сталася 13 травня, а його прооперували 22 травня. Весь цей час він перебував під дією медичних препаратів і вона не хотіла його нервувати, він нічого не розумів. Операцію робили в обласній лікарні у

м. Черкаси. ОСОБА_29 приходив в обласну лікарню і вони говорили між собою, про що саме вона у сина не запитувала. Потім мати ОСОБА_33 зателефонувала до її чоловіка і запропонувала зустрітися. Вони зустрілися біля обласної лікарні і мати ОСОБА_33 почала діставати гроші, а вона їй відповіла, що нічого не треба, але якщо вони хочуть допомогти, то у неї є відкритий рахунок. Їм перерахували 5000,00 гривень, а пізніше ще 5000,00 гривень.

Показами експерта ОСОБА_17 про те, що у висновку № 04-01/05/4/416 від 30 вересня 2015 року зазначено, що ймовірніше ОСОБА_7 знаходився на водійському місці, а ОСОБА_12 на передньому пасажирському, оскільки найбільше тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , найменше у ОСОБА_7 , аналогічно і по ступеню тяжкості. Перш за все водій є особою, яка найбільш зафіксована в транспортному засобі, зокрема безпосередньо за рахунок керма, яке не дає переміщатися тілу, а тому менш ймовірно отримати тілесні ушкодження грудей та черепно-мозкової травми. Пасажири автомобіля менш зафіксовані та в момент зіткнення і перекидання вони переміщаються в салоні автомобіля, а тому ймовірність більша, що вони отримають тяжчі травми і локалізація травм також більша. Крім того, в автомобілі виявлено, що спрацювала подушка безпеки, яка безпосередньо фіксувала водія. Це також сприяло тому, що на момент отримання тілесних ушкоджень тіло водія отримало менше ушкоджень ніж тіло, яке не було зафіксоване.

Згідно показів експерта ОСОБА_35 про механізм ДТП, зокрема про те, що у висновку № 04-01/05/4/416 від 30 вересня 2015 року є малюнок № 17, де схематично зображено розташування автомобіля при контактуванні з першою перешкодою та з другою перешкодою, тобто первинно автомобіль контактував з першим деревом своєю передньою нижньою частиною, має місце деформація лонжеронів знизу догори і там залишилися частини деревини. Після першого контактування починає діяти обертовий момент проти годинникової стрілки, тобто автомобіль починає розвертати і він рухається на друге дерево уже своєю передньою лівою і передньою правою частинами, розвертаючись, задньою частиною автомобіль перебуває до поля, передньою до дороги. Пошкодженнями, які утворилися при контактуванні з другим деревом, є ліве крило, ліва-права стійка і дах передньої правої частини. В процесі обертання після контактування з першим деревом і другим деревом ліва сторона автомобіля була до землі, тобто до опорної поверхні. Показав, що при проведенні експертизи досліджувався автомобіль, протокол огляду місця події, схема ДТП. Чи відкривалися водійські дверцята сказати не може. Повідомив, що загиблого ОСОБА_12 знав візуально, але особисто знайомий не був і з ним не контактував, оскільки вони мали різні напрямки діяльності;

Показами експерта ОСОБА_19 , який щодо висновка експерта № 1/17-23 від 23 січня 2017 року показав, що для проведення експертизи надавалася постанова про її призначення та матеріали кримінального провадження, яких було цілком достатньо. З загиблим ОСОБА_12 він по роду діяльності не пересікався і його не пам`ятає. При проведенні експертизи він виходив лише з тих вихідних даних, які йому були надані слідчим. Під час другого допиту з приводу висновку експерта № 0401/35/1266/18-23 від 23 листопада 2018 року показав, що висновок складався за формою провідної установи, тобто КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи». При проведенні експертизи він керувався Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз, використовував спеціальні знання і відповідну методику. Досліджував деформацію автомобіля, його передньої частини, водійське, пасажирське та задні сидіння. Для проведення експертизи йому було достатньо наданих матеріалів;

Показами експерта ОСОБА_20 відносно висновка експерта № 1/17-23 від 23 січня 2017 року про те, що при проведенні експертизи не потрібні були висновки минулих експертиз, а достатньо було автомобіля та висновків експертиз щодо тілесних ушкоджень. При проведенні даної експертизи вимога про комісію не розповсюджується, голова комісії не призначається. При підготовці висновків не практикується вказувати літературу. З матеріалами кримінального провадження він ознайомлений. При проведенні експертизи досліджувалася передня частина автомобіля. Одяг не досліджувався, оскільки такої потреби не було. При ДТП водій більш фіксований, а пасажир переднього пасажирського сидіння ні. Отримані ОСОБА_12 тілесні ушкодження не розмежовувалися за принципом де вони отримувалися;

Крім того винуватість Лєнкіна в інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується:

- даними протоколу огляду місця події від 13 травня 2015 року з доданими схемою ДТП і фототаблицею, де зафіксовано огляд місця ДТП на автодорозі смт Чорнобай м. Золотоноша на відстані 1 км + 150 м від смт Чорнобай, зокрема місце розташування автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) в лівому кюветі по напрямку огляду на даху колесами догори, який в подальшому вилучено, сліди бокового юзу цього автомобіля, пошкодження двох дерев, а також місце розташування, опис одежі і тілесних ушкоджень трупів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 (т. 2, а.с. 8-20);

- даними висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 4/201 від 2 червня 2015 року з доданими до нього фототаблицями, згідно з яким до моменту дорожньо-транспортної пригоди рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) перебували в працездатному стані (т. 2, а.с. 74-91);

- даними висновку експерта № 122 від 14 травня 2015 року, згідно з яким при експертизі трупа ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження: травма голови з переломом кісток скріплення та основи черепа, крововиливами під м`які мозкові оболонки, в намет мозочка, саднами, синцями обличчя; травма грудної клітки з переломом правої ключиці, двобічними переломами ребер (1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 ребер справа, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 ребер зліва) з ушкодженням лівої легені, забоєм легень, саднами грудної клітки; травма органів черевної порожнини з ушкодженням селезінки, крововиливами в жирову капсулу лівої нирки, саднами спини; травма правого стегна з закритим переломом середньої третини правої стегнової кістки; забійна рана правого плеча; садна шиї, лівої кисті, правого надпліччя, лівої гомілки. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету чи предметів, відносяться: травма голови, грудної клітини, органів черевної порожнини до категорії тяжких тілесних ушкоджень у зв`язку з небезпекою для життя, від чого й настала смерть потерпілого ОСОБА_13 ; закритий перелом середньої третини правої стегнової кістки носить ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; забійна рана правого плеча, садна шиї, лівого передпліччя, лівої кисті, правого надпліччя, лівої гомілки носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Між отриманням комплексу тілесних ушкоджень голови, грудної клітки, органів черевної порожнини та настанням смерті ОСОБА_13 є прямий причинний зв`язок (т. 2, а.с. 64-66);

- даними висновку експерта № 123 від 14 травня 2015 року, згідно з яким при експертизі трупа ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: травма грудної клітини з двобічними переломами ребер, переломом лівої лопатки, з ушкодженням лівої легені, забоєм правої легені, крововиливом в навколо аортальну клітковину, саднами грудної клітини; травма органів черевної порожнини з розривом печінки, розмозженням селезінки, розривом фіброзної капсули лівої нирки, розривом обох нирок, саднами черевної стінки; травма тазу з розривом лобкового з`єднання, крововиливом в м`язи тазу; травма голови з крововиливами на м`яких покривах черепа, під м`які мозкові оболонки, в намет мозочку, саднами, синцями обличчя; травма шиї зліва з крововиливом в лівий грудинно-ключично-сосцевий м`яз; садна обох плечей, лівого передпліччя, лівого стегна, правої гомілки. Травми грудної клітки, органів черевної порожнини належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від чого й настала смерть потерпілого; травма тазу, голови носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; травма шиї та садна обох плечей, лівого передпліччя, лівого стегна, правої гомілки носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Між отриманням комплексу тілесних ушкоджень грудної клітки, органів черевної порожнини та настанням смерті ОСОБА_12 є прямий причинний зв`язок. В крові трупа ОСОБА_12 виявлено етанол в кількості 0,68 проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т. 2, а.с. 67-69);

- даними висновку експерта № 149 від 15 травня 2015 року, згідно з яким при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: рани лівого передпліччя, синці правого надпліччя, садна лівого передпліччя, лівого плеча, правого коліна, садна та синці грудної клітки. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету чи предметів, не виключено в термін вказаний в постанові, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 2, а.с. 70);

- даними висновку експерта № 124 від 14 травня 2015 року, згідно з яким при експертизі трупа ОСОБА_14 виявлені наступні тілесні ушкодження: травма органів черевної порожнини з розривом селезінки, сигмовидної кишки, брижі кишківника, крововиливами в діафрагму, в заочеревинний простір, саднами черевної стінки; травма грудної клітки з двобічними переломами ребер з ушкодженням правої легені, забоєм обох легень, саднами грудної клітки; травма тазу з розтрощенням лівої вертлюгової западини, переломом лівої сідничної кістки крововиливом в м`язи тазу зліва; травма голови з саднами, синцями обличчя; синці лівого плеча, обох стегон; садна правої кисті, правого передпліччя, обох гомілок, лівого стегна. Травми органів черевної порожнини, грудної клітки, тазу належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від чого й настала смерть потерпілого; травма голови з саднами, синцями обличчя, синці лівого плеча, обох стегон; садна правої кисті, правого передпліччя, обох гомілок, лівого стегна носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Між отриманням комплексу тілесних ушкоджень органів черевної порожнини, грудної клітки, тазу та настанням смерті ОСОБА_14 є прямий причинний зв`язок (т. 2, а.с. 71-73);

- даними висновку експерта № 1858 від 30 вересня 2015 року, згідно з яким при експертизі медичних документів ОСОБА_11 у останнього згідно з даними медичної карти мали місце ушкодження: травма шийного відділу хребта з переломом та вивихом першого шийного хребця, переломом дуговідросткових з`єднань 5-7 шийних хребців; травма голови з переломом лобної кістки справа, забоєм головного мозку, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень; закритий багатоуламковий перелом правої стегнової кістки у верхній третині; травма гортані з парезом лівої її половини; травма грудної клітини з переломом дев`ятого ребра зліва, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; забій нирок; численні садна та крововиливи тулубу та кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах, вказаних в постанові про призначення експертизи (т. 2, а.с. 92-93);

- даними висновку експерта № 1/17-23 від 23 січня 2017 року, згідно з яким в даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.6 «ґ» ПДР. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР, що з технічної точки зору знаходилось у причинному зв`язку з розвитком механізму ДТП

(т. 2, а.с. 94-97);

- даними висновку експертів № 04-01/05/4/416 від 1 березня 2016 року з доданими фототаблицями, згідно з яким, аналізуючи конфігурацію і розміри пошкоджень, а також характер деформацій на автомобілі «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ), напрямки зміщення контактуючих частин в процесі деформації (контактної взаємодії), можна зазначити, що ймовірніше за все первинно автомобіль контактував своєю передньою нижньою частиною (перед передньою віссю автомобіля) з ближнім деревом по напрямку свого руху, з напрямком деформаційних зусиль знизу доверху, при цьому автомобіль повинен був розташовуватись лівою боковою частиною до опорної поверхні та задньою частиною до дороги. Після контактування з першою перешкодою (деревом) на автомобіль почав діяти обертовий момент проти годинникової стрілки з подальшим рухом задньої частини автомобіля в сторону поля та контактуванням з другою перешкодою (деревом). З другим деревом автомобіль контактував своєю передньою верхньою частиною, а саме своїм переднім лівим крилом, передньою правою стійкою та передньою правою частиною даху, з напрямком деформаційних зусиль зверху донизу, при цьому автомобіль перебував лівим боком під кутом до опорної поверхні та передньою частиною дороги. Найбільш ймовірно, що на місці водія автомобіля у момент з`їзду з проїзної частини автодороги та подальшого наїзду на перешкоди (дерева) знаходився ОСОБА_7 , малоймовірно, що це були ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 . Малоймовірно, що на передньому пасажирському сидінні автомобіля у момент з`їзду з проїзної частини автодороги та подальшого наїзду на перешкоди (дерева) знаходився ОСОБА_7 . Характер та розташування тілесних ушкоджень, які виявлені при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , а також враховуючи вищенаведені дані, а саме механізм контактування автомобіля із перешкодами (деревами), напрямок деформаційних зусиль, що впливали на його кузов у момент контактування з перешкодами (деревами) та якими частинами контактував даний автомобіль із перешкодами (деревами), дають підстави вважати, що не виключеною є можливість того, що на передньому пасажирському сидінні автомобіля у момент з`їзду з проїзної частини автодороги та подальшого наїзду на перешкоди (дерева) знаходився ОСОБА_12 (т. 2, а.с. 125-163);

- даними висновку експерта № 53 від 29 лисопада 2016 року, згідно з яким при огляді салону автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) комісія експертів вважає, що виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження останній міг одержати, перебуваючи на місці водія вищезазначеного автомобіля; виявлені тілесні ушкоджень при проведенні судово-медичних експертиз трупів ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не могли бути отримані ними при знаходженні в автомобілі на місці водія в момент зіткнення автомобіля з перешкодами; виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_11 є прямими ушкодженнями, тобто ушкодженнями які виникли від контакту з деталями автомобіля, характер даних тілесних ушкоджень та характер пошкоджень салону автомобіля виключає можливість знаходження ОСОБА_11 на масці водія даного автомобіля; ОСОБА_7 знаходився на місці водія автомобіля в момент ДТП;

- даними висновку експерта № 04-01/35/1266/18-23 від 23 листопада 2018 року, згідно з яким відсутність зазначених пошкоджень частин автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) в ділянках, що межують з місцем водія, враховуючи морфологічні властивості, локалізацію та тяжкість тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_7 , ознаки спрацювання подушки безпеки рульового колеса, з урахуванням даних судово-медичної практики про можливість, характер та тяжкість отримання тілесних ушкоджень водієм і пасажирами при ДТП, дають підставу вважати, що за кермом автомобіля в момент ДТП знаходився ОСОБА_7 ; наявність зазначених пошкоджень частин автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) в ділянках, що межують з місцем пасажира переднього сидіння, враховуючи морфологічні властивості, локалізацію та тяжкість тілесних ушкоджень, які були виявлені при експертизі трупа ОСОБА_12 , дають підставу вважати, що на місці пасажира переднього сидіння в момент ДТП міг знаходитись ОСОБА_12 (т. 4, а.с. 58-83).

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, а тому посилання обвинуваченого та його захисника про те, що висновки суду щодо доведеності вини ґрунтуються на припущеннях, суд не перевірив усіх доказів у справі, висновки суду, викладені у вироку не підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні - не знайшло свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги.

Суд першої інстанції дослідив кожний доказ, який покладений в основу обвинувачення визнаного судом доведеним з точки зору достатності належності, достовірності, допустимості та взаємозв`язку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_22 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Немає підстав вважати, що потерпілий ОСОБА_15 нібито оговорив ОСОБА_22 , так як у випадку знаходження за кермом особи, яка загинула, позбавляє його можливості відшкодувати шкоду. Такі доводи захисника, колегія суддів вважає безпідставними, які нічим не підтверджені. Колегія суддів вважає, що зміна показів потерпілого ОСОБА_36 щодо того хто перебував за кермом говорить про ряд травм, які отримав потерпілий, який тривалий час був під дією медичних препаратів, близько року внаслідок травм він не міг чітко мислити та пригадати обставини.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що висновки медичних, технічних та комплексних експертиз є упередженими, так як проведені експертами, які працювали разом із загиблим ОСОБА_12 , який на момент смерті працював у НДЕКЦ при МВС України в Черкаській області. Доказів необ`єктивності, упередженості проведених експертиз матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, для встановлення істини по справі, експерти: ОСОБА_35 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , будучи повідомлені про кримінальну відповідальність в суді першої інстанції вказували, що жодного впливу чи тиску під час проведення експертиз на них не було. За вказаних обставин відсутні підстави вважати зацікавленість експертів у висновках експертиз.

При цьому слушним є висновок місцевого суду про те, що інші висновки № 930 від 16 червня 2015 року, № 05-5-06/85 від 22 травня 2015 року, № 05-1-08/144 від 19 червня 2015 року, № 2/764 від 17 червня 2015 року, № 2/1407 від 6 листопада 2015 року, які до речі за клопотанням сторони захисту були досліджені судом, також підготовлені експертами КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» та НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області та містять у вихідних даних вказівку на те, що ОСОБА_7 перебував за кермом автомобіля «SEAT LEON»

(д.н.з. НОМЕР_1 ) в момент ДТП.

Доводи апеляції про те, що відповідно до висновку експерта № 2/1407 від 06.11.2015 року на підголівнику лівого переднього сидіння відсутні волокна одягу пасажира ОСОБА_22 не спростовують винуватість останнього, а саме перебування його в момент ДТП за кремом автомобіля «SEAT LEON».

Крім того немає значення та жодним чином не впливає на висновки місцевого суду щодо визнання винуватості Лєнкіна висновок комісії, якою не було розмежовано, які тілесні ушкодження отримав ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 в салоні автомобіля, а які тілесні ушкодження ними було отримано назовні автомобіля (при ударі об землю, при перекиданні тіла та волочінні по землі).

Колегія суддів вважає, що при проведенні комісійної комплексної судово-медичної експертизи № 53 від 29.11.2016 року та транспортно - трасологічної № 04-01/-5/4/416 від 01.03.2016 року додержані всі вимоги закону при призначенні експертиз, дотримані права учасників процесу при призначенні і проведенні експертиз, а висновки експерта достатньо мотивовані, тому колегія суддів не може ставити під сумнів достовірність та об`єктивність вищевказаних експертиз, а тому доводи апеляції про те, що висновки експертиз ґрунтуються на припущеннях та які протиряччать між собою, колегія суддів оцінює критично.

Суд, який здійснює розгляд справи, керуючись законом, оцінює висновок експерта за своїм внутрішнім переконанням, заснованим на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Розбіжності між Висновком експерта № 53 від 29.11.2016 року є усунутими за результатами проведення повторної комплексної судово-медичної та транспортно трасологічної експертизи № 04-01/35/1266/18-23 від 23.11.2018 року, з висновком якого також не погоджується сторона захисту, вважаючи її проведення неповноважним складом експертів та з порушенням галузевих інструкцій.

Сторона захисту в апеляційній скарзі також звертала увагу на те, що висновок експерта повторної комплексної судово-медичної та транспортно трасологічної експертизи № 04-01/35/1266/18-23 від 23.11.2018р. було проведено одним експертом лікарем та одним експертом автотехніком, що суперечить законодавству про проведення судових експертиз, а саме: дану експертизу було проведено з порушенням нормативних документів МОЗ та висновки експертизи не базуються на матеріалах кримінального провадження, не містять будь-яких досліджень та не дають відповіді на поставлені запитання.

Колегія суддів вважає, що висновки експертів в цілому узгоджуються між собою, а також з іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження. Крім того з апеляції не зрозуміло в чому полягає порушення проведення даної експертизи, експертом лікарем та експертом автотехніком. Недоліки про які вказує захисник в апеляційній скарзі, а саме невідповідність вимогам нормативних документів та встановленій формі, є необґрунтованими та не спростовують результатів проведених експертиних досліджень. За вказаних обставин, відсутні підстави важати вищезазначені висновки експертів недопустими доказами, а їх заперечення фактично зводиться до незгоди з їх результатами.

Колегія суддів вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів винуватості Лєнкіна у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, який керував транспортнимм засобом, що спричинило загибель кількох людей.

Доводи Лєнкіна про те, що він не був за кермом автомобіля, колегія суддів розцінює як спосіб захисту від кримінальної відповідальності за скоєне.

Крім того, про неправдивість показів ОСОБА_22 свідчить добровільне з його боку часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_37 в сумі 10 000 гривень на початку досудового розслідування. Дана обставина свідчить про те, що ОСОБА_22 усвідомлював свою провину та намагався пом`якшити її. В іншому випадку відшкодування ним шкоди як потерпілим на користь іншого потерпілого ОСОБА_36 , є нелогічним.

Також неправдиві покази ОСОБА_22 спростовуються висновками експертиз та:

- показами свідка ОСОБА_30 про те, що після ДТП вилізла особа з водійської сторони і підбігала до потерпілих, при цьому це не міг бути Черненко, який загинув на місці ДТП та не міг бути ОСОБА_36 з урахуванням отриманих ним тілесних ушкоджень;

- показами свідка ОСОБА_31 (фельдшер ШМД), яка показала, що на місці ДТП коли ОСОБА_22 дізнався про смерть потерпілих, почав кричати: «то, що це я їх убив?».

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно критично оцінив висновок експертного психофізіологічного дослідження з використанням комп`ютерного поліграфу від 23.08.2015 року оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачена можливість перевірки правдивості показань особи або прийняття судом в якості доказу отриманих таким чином відомостей, які носять орієнтовний характер.

На даний час немає такого виду експертиз, як проходження поліграфа та немає окремого закону щодо легалізації результатів перевірки на поліграфі у суді, тому місцевим судом правомірно вказаний висновок експертного психофізіологічного дослідження з використанням комп`ютерного поліграфу від 23.08.2015 року визнаний неналежним доказом.

Досудове розслідування та судовий розгляд були проведено об`єктивно, без порушення прав обвинуваченого, а тому відсутні сумніви у пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_22 та доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Формулювання обвинувачення пред`явленого ОСОБА_22 є конкретним, із зазначенням часу, місця, способу, дії, містить суб`єктивну та об`єктивну сторони, тобто обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Колегія суддів вважає, що матеріали кримінального провадження достатньо містять доказів, а саме: покази потерпілого ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_9 , свідків: ОСОБА_30 , ОСОБА_34 , ОСОБА_31 , покази експертів, висновки експертиз, які в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість Лєнкіна у вчиненні інкримінованого злочину.

Водій автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 в даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.6 «ґ» ПДР. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР, що з технічної точки зору знаходилось у причинному зв`язку з розвитком механізму ДТП та наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілих: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та отримання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Місцевий суд використав всі можливі засоби та способи для встановлення істини по справі, дослідивши всі докази, як сторони обвинувачення так і захисту, допитавши потерпілих, свідків та експертів та прийшов до обґрунтованого висновку, що за кермом автомобіля «SEAT LEON» (д.н.з. НОМЕР_1 ) в момент ДТП перебував саме ОСОБА_7 , а не інша особа, як зазначає сторона захисту.

Призначаючи покарання ОСОБА_22 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.65,66,67 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував особу обвинуваченого, який раніше несудимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, тяжкі наслідки вчинення ДТП, які призвели до загибелі трьох осіб, та одна особа отримала тяжкі тілесні ушкодження, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, те що Лєнкін вину взагалі не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, думку потерпілих (про призначення найсуворішого покарання), часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_11 на лікування в сумі 10000 гривень і в межах санкції ч.3 ст.286 КК України призначив 9 (дев`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Колегія суддів вважає, що покарання саме в такому розмірі є достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів в розумінні положень ст.50 КК України.

Також колегія суддів враховує позицію потерпілих на стадії апеляційного розгляду, які подали заяву про залишення апеляційної скарги захисника обвинуваченого без задоволення, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обгрунитованим.

Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги КПК України та Пленуму Верховного Суду України при постановлені вироку в частині розв`язання цивільних позовів виконані в повному обсязі.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу та закону України про кримінальну відповідальність, які би ставили під сумнів законність та обгрунтованість вироку суду першої інстанції, матеріалами кримінального провадження не встановлено.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддя

Судді