Справа № 192/1084/21
Провадження № 1-кп/175/169/21
Вирок

Іменем України

30 березня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000135 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області, там же проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

встановив:

15 червня 2021 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , рухаючись на автомобілі «УАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 по автомобільній дорозі М-04, поблизу с. Долинське Дніпровського району Дніпропетровської області був зупинений працівниками патрульної поліції, які попросили пред`явити посвідчення водія, що посвідчує особу, а також посвідчує відповідне право особи.
У цей час у обвинуваченого ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу, реалізуючи який він, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія є підробленим, оскільки жодного разу не отримував посвідчення на право керування транспортним засобом у порядку, визначеному «Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року, надав співробітникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 , заповнене на своє ім`я і, таким чином, використав завідомо підроблений документ.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину визнав повністю і підтвердив, що за обставин, викладених у обвинувальному акті, використав посвідчення водія, придбане через мережу Інтернет, яке надав працівникам поліції. У скоєному щиросердно кається.

Його провина у скоєнні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини вчинення проступку не оспорюються сторонами.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 30 липня 2021 року, ОСОБА_5 учинив кримінальний проступок і його умисні дії кваліфікує за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документу.

При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного проступку, обставини справи та особу ОСОБА_6 , - уперше притягається до кримінальної відповідальності, має сім`ю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує його покарання, суд визнає щиросердне каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з цих вимог закону і положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи та даних про особу ОСОБА_6 , його ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, віднесеного ст.12 КК України до категорії кримінальних проступків, суд вважає необхідним призначити запропоноване прокурором покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.4 ст.358 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Під час досудового розслідування та у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи, які складають 1201,34 грн.

Долю речового доказу суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1201,34 (одну тисячу двісті одну) гривну 34 копійки (отримувач - ГУК у Дн-кій обл/м.Дніпро/24060300, , банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN) - UA0004569, код бюджетної класифікації - інші надходження, наявність відомчої ознаки «00» без деталізації за відомчою ознакою, призначення платежу за експертизу № СЕ-19/104-21/21614-ДД від 12.07.2021 року, проведену Дніпропетровським НДЕКЦ МВС України).

Посвідчення водія серії НОМЕР_2 - зберігати при матеріалах судового провадження у опечатаному поліетиленовому пакеті Експертної служби МВС № 5356410.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1