Справа № 462/4411/21
провадження 1-кп/462/180/22
У Х В А Л А

19 вересня 2022 року Залізничний районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ;

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

перекладача: ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_15 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених:
ОСОБА_6 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туреччина ,
ОСОБА_7 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Республіки Туреччина,
Секера ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Республіки Туреччина,
ОСОБА_9 ( ОСОБА_20 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Республіки Туреччина,
у кримінальному провадженні №0000115 від 10.12.2020 року, суд

встановив :

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_15 звернувся до суду із клопотаннями про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_21 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_7 ( ОСОБА_17 ), ОСОБА_8 ( ОСОБА_19 ), ОСОБА_9 (Ertogrul Teymur), оскільки такі завершуються 22.09.2022 року.

Прокурор в судовому засіданні підтримав зазначені вище клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, зазначивши додатково про те, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, що стали підставою обрання запобіжного заходу обвинуваченим, не зменшились, а підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено.

Захисник ОСОБА_10 подав письмі заперечення на клопотання, просив відмовити у його задоволенні, вважає підозру необгрунтованою, ризики недоведеними, а його підзахисному слід визначити розмір застави. Обвинувачений ОСОБА_21 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_11 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, вважає, що його підзахисному слід визначити розмір застави, яка в подальшому буде перерахована на адресу ЗСУ. Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_12 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, яке є необгрунтованим, вважає, що його підзахисному слід визначити розмір застави. Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_13 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки останнім не доведені ризики. Обвинувачений ОСОБА_22 підтримав думку захисника послався на свою невинуватість та заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи. ЄСПЛ підкреслив, що саме на національні судові органи покладається обов`язок дотримання розумності строків досудового тримання під вартою та встановлення існування вказаного суспільного інтересу з одночасним врахуванням принципу презумпції невинуватості.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наведені в клопотаннях обставини, якими прокурор підтверджує свої доводи, суд вважає, що вони свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_23 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27-ч.3 ст.305, ч.3 ст.27- ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України.

Суд враховує те, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, але досліджується лише третій том з дванадцяти, наданих прокурором письмових доказів, дані про особу обвинувачених, та вважає, що стороною обвинувачення доведене існування ризиків, а саме:

-ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування обвинувачених від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки обвинувачені є громадянами Республіки Туреччина, не мають постійного житла і джерела доходів, та інших будь-яких соціальних зв`язків на території України, що свідчить про відсутність факторів соціального стримування. При цьому, кожна окремо з зазначених вище обставин не є вирішальною при оцінці наявності ризику переховування обвинувачених, однак у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження, дає підстави стверджувати про наявність ризику переховування від суду;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконного впливу на свідків, іншого обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинувачених, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Суд бере до уваги надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у яких звинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та у разі визнання іх винними, ім загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років із конфіскацією майна та враховує надані суду дані, що характеризують їх особи.

Враховуючи принцип змагальності процесу, суд не погоджується з позицією сторони захисту, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених, оскільки такі доводи об`єктивно не спростовують встановлених ризиків, в останніх відсутні міцні соціальні зв`язки, які б забезпечували їх належну процесуальну поведінку. Прокурором було належним чином доведено, що застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу про які просили обвинувачені та захисники, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки такі заходи не можуть запобігти наявного ризику переховуватися від суду та незаконного впливу на інших учасників справи. Суду не надані дані, що свідчать про неможливість тримання обвинувачених під вартою, або наявність будь-якої загрози для їх життя чи здоров`я.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюються у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів з корисливих мотивів, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, а також зважаючи на те, щодвомісячний строк тримання його під вартою закінчується, в цілях запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що запобіжний захід обвинуваченим у вигляді тримання під вартою, слід продовжити на два місяці.

Відповідно п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави оскільки ОСОБА_21 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_15 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 17 листопада, включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 17 листопада, включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_19 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 17 листопада, включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ( ОСОБА_20 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 17 листопада, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Судді: (підпис) ОСОБА_1

(підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1