Справа № 372/2051/22
Провадження 1-кс-507/22
ухвала
Іменем України

09 серпня 2022 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000848 від 29.07.2022 року.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що 29.07.2022 року представники ТОВ "Долина Ленд" умисно не виконують ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва №758/17661/21 від 17.12.2021 року, що набрала законної сили в частині заборони проведення будівельних робіт (у тому числі влаштування будь-яких засобів обмеження руху) на зазначених в даній ухвалі земельних ділянках шляхом встановлення металевого вагончика на в`їзді до кооперативу, чим перекрили рух транспортних засобів мешканців, які проживають на вищезазначених земельних ділянках.

29.07.2022 року вищевказані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000848 від 29.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

29.07.2022 в період з 20 години 31 хвилин по 21 годин 15 хвилин було проведено невідкладний обшук в ході якого: на земельній ділянці з кадастровим номером :05:003:0074, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено металевий вагончик бежевого кольору розмірами 7х3 метри, з наявною на ньому наліпкою: «ПРОМ МОДУЛЬ, МАФи та Конструкції VOZUGER».

29.07.2022 вказаний металевий вагончик визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000848 від 29.07.2022.

Відповідно до інформаційної довідки земельна ділянка з кадастровим номером :05:003:0074, що за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, вулиця Лісова належить ТОВ «ДОЛИНА ЛЕНД»().

Установлено, що вказаний металевий вагончик може бути у користуванні в ТОВ «Сервісна компанія «Долина» , ТОВ «Сервісна компанія «Сонячна» , ТОВ «Долина Ленд» , котрі здійснюють свою господарську діяльність зокрема на вказаній земельній ділянці. Директором вказаних ТОВ є ОСОБА_5 .

Виходячи з того, що вказаний металевий вагончик є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

На підставі вище викладеного з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, в частині збереження об`єкту кримінально-протиправних дій просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.

Слідчий СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.

Вислухавши прокурора, слідчого, перевіривши та дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000848 вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК зазначено, що у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч.4 ст.58 КПК України представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор, посилалась на те, що вказаний металевий вагончик є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно.

З досліджених під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження вбачається, що 29.07.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000848 за матеріалами правоохоронних органів було внесено відомості про злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється слідчим відділенням Обухівського РУП ГУ НП в Київській області.

Постановою слідчого від 29 липня 2022 року вказаний металевий вагончик було визнано речовим доказом.

01.08.2022 року заступник начальника УП начальник СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000848, яке погоджено прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 01.08.2022 року в задоволенні клопотання заступника начальника УП начальника СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про провадження обшуку у кримінальному провадженні № 0000848, відмовлено.

Перевіривши та дослідивши подані слідчому судді доказ, вважаю, що у клопотанні слідчого не міститься достатніх відомостей про підстави для проведення невідкладного обшуку. Подані слідчому судді матеріали не містять доказів наявності обставин, які в силу ч. 3 ст. 233 КПК України надають право слідчому увійти до іншого володіння особи без ухвали слідчого судді, зокрема наявності невідкладного випадку, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. Вилучені під час обшуку речі, не можуть бути доказами у кримінальному провадженні. При цьому слід зазначити, що фактично проведений без ухвали слідчого судді обшук за результатами цієї слідчої дії призвів до фактичного виконання судового рішення у іншому кримінальному провадженні, яке не перебуває на розслідуванні у СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, що явно виходить за межі потреб досягнення мети досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, а тривалі строки, начебто невиконання судового рішення (більше півроку) не свідчили про наявність передумов для невідкладного обшуку та, як наслідок, правомірність і пропорційність втручання у права власника. При цьому СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області не був уповноваженим органом примусового виконання судового рішення. Наведене у клопотанні обґрунтування слід визначити юридично неспроможним і непереконливим. За таких обставин, вважаю недоведеним наявність достатніх правових і фактичних підстав для проникнення до іншого володіння особи без ухвали слідчого судді та вилучення зазначеного в клопотанні майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;

4) наслідки арешту майна для інших осіб;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Оцінюючи подані слідчому судді матеріали слід прийняти до уваги неповноту повідомленої у клопотання прокурора інформації, а також невідповідність доводів клопотання матеріалам кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання не виявлено достатніх правових та фактичних підстав для його задоволення, прокурор не довів належними і допустимим доказами підстав для проведення невідкладеного обшуку без ухвали слідчого судді під час якого було вилучено вказаний металевий вагончик, що істотно порушує КПК України та права людини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Є доцільним звернення до основоположних принципів законності, верховенства права та недоторканності права власності, які вимагають вирішення питання про скасування арешту майна і поновлення права власності особи, яке обмежується в даному випадку без достатніх підстав.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.2 ст.131 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Матеріали судової справи та досліджені слідчим суддею матеріали кримінального провадження не містять відомостей про повідомлення про підозру жодній особі, в тому числі й цивільному відповідачеві. Слід прийняти до уваги приписи ст. 128 КПК України, відповідно до якої особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Як вбачається із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, вимоги клопотання виходять за межі потреб досудового розслідування у кримінальному провадженні, не співвідносяться із завданнями кримінального провадження, тому не потребують державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено правових і фактичних підстав для задоволення внесеного клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні.

За таких обставин в задоволенні клопотання слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7-9, 98, 131, 167, 170, 174 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000848 від 29.07.2022 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1