Справа № 149/2597/18
Провадження №1-кп/149/8/22
Номер рядка звіту 32
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

30.06.2022 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000139 від 31.03.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 у листопаді 2017 року, дізнавшись про власну вагітність, на облік в медичний заклад не стала, хоча, являючись матір"ю малолітньої дитини, яку народжувала в умовах стаціонару, достовірно знала про можливі негативні наслідки та ризики за умов народжування дитини без кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги. Так, 30.03.2018 близько 23.00 ОСОБА_3 разом зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи у приміщенні ванної кімнати вищевказаної квартири, вважаючи, що термін її вагітності розпочався у листопаді 2017 року, а тому строк пологів не настав, ОСОБА_8 відчула біль у нижній частині живота, у зв"язку з чим вона присіла на унітаз. У цей час у неї розпочався пологовий процес у вигляді регулярних скорочень мускулатури матки вагітної жінки. Достовірно знаючи, що фізіологічний пологовий процес, який почався, закінчується виходом з тіла матері зрілого плоду, плаценти та зародкових оболонок, ОСОБА_3 , маючи можливість звернутись за кваліфікованою, спеціалізованою медичною допомогою до медичного закладу, за такою допомогою не звернулась, та перебуваючи у приміщенні ванної кімнати власної квартири, одна, сидячи на унітазі, самостійно, без кваліфікованої, спеціалізованої медичної допомоги народила доношену, зрілу, життєздатну, без вад розвитку дитину жіночої статті, яка в процесі пологів вийшла з родових шляхів матері голівкою в унітаз. Відразу після народження дитини ОСОБА_9 кухонним ножем, який вона випадково виявила у приміщенні ванної кімнати на пральній машинці, самостійно відрізала пуповину та дочекалась закінчення пологів, а саме виходу плаценти та зародкової оболонки, що свідчить про те, що процес пологів відбувся. Вважаючи, пологи закінченими, ОСОБА_3 дістала новонароджену дитину з унітазу і побачивши, що дитина народилась живою, помила дитину водою з-під крану та поклала її на пральну машинку, накривши рушником. Усвідомлюючи, що новонароджена дитина знаходиться у небезпечному для життя стані, так як позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, маючи можливість звернутись за кваліфікованою, спеціалізованою медичною допомогою до медичного закладу, достовірно знаючи, що батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, у зв"язку з власними низькими моральними якостями, ОСОБА_3 , замість того щоб вжити можливі заходи для надання необхідної медичної допомоги дитині, почала прибирати у ванній кімнаті, прати білизну і тільки приблизно через одну годину підійшла до дитини та виявила, що вона не подає ознак життя. 31.03.2018 близько 08.00 ОСОБА_3 помістила тіло новонародженої дитини в один сміттєвий полімерний пакет, а плаценту та зародкову оболонку у інший сміттєвий полімерний пакет, які залишила у сміттєвому контейнері, що розташований на задньоу дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 .

В минулих судових засіданнях обвинувачена ОСОБА_3 свою вину не визнала та пояснила, що в січні 2018 року вона дізналась про свою вагітність, однак, боячись людського осуду, оскільки з біологічним батьком дитини не проживала, про це нікому не говорила. Знала, що строк пологів у квітні 2018 року, а тому вважала, що встигне стати на облік до лікаря. 30.03.2018 року вона перебувала на роботі та все було добре. Ввечері забрала дитину з дитячого садочка та поклала спати. Біля 23.00 години вона відчула спазми внизу живота та побігла до туалету. Було дуже боляче, страшно та в ту мить вона зрозуміла, що з неї вийшла дитина, яка не подавала ознак життя, а тому вона вважала, що дитина мертва. Далі нічого не пам"ятає. Не знає чому попрала речі, не розуміла, що робить, не може пояснити чому не викликала швидку допомогу. На наступний день вона поїхала в село до матері. Вітчиму, який забирав її з Хмільника нічого не сказала. Працівникам поліції покази надавала під тиском. Зазначила, що мала намір виховувати дитину та не бажала нічого їй заподіяти. Перед судовими дебатами ОСОБА_3 змінила свою позицію та вказала, що визнає свою провину в інкримінованому їй злочині. Заперечувала свою провину лише тому, що таку позицію пропонувала їй підтримувати захисник ОСОБА_10 . Крім того повідомила, що вагітність була не запланована та вона боячись людського осуду нікому про свій стан не повідомляла та вирішила народити самостійно. Розуміє, що навіть якщо новонароджена дитина не подавала ознак життя, вона зобов"язана була викликати медичну допомогу. Просить не позбавляти її волі, оскільки бажає приймати участь у житті своєї дев"ятирічної доньки.

Потерпіла ОСОБА_5 , яка є матір"ю обвинуваченої, відмовилась від дачі показів у відповідності до ст. 63 Конституції України. В судових дебатах просила суворо не карати її доньку та дати можливість виховувати її дев"ятирічну доньку ОСОБА_11 .

В судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення було допитано ряд свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона працювала разом з обвинуваченою в салоні краси, остання займалась перукарством. Їхнє спілкування з ОСОБА_3 відбувалось лише на роботі. Про вагітність обвинувачена їй не повідомляла та її зовнішній вигляд на це не вказував. Крім того, ОСОБА_3 вживала спиртні напої та палила, в тому числі і 29.03.2018 року, святкуючи день народження колеги, на здоров"я не скаржилась.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що вона являється власницею салону де працювала тривалий час перукарем ОСОБА_9 . Знає, що остання протягом року проживала з чоловіком, а згодом побачила у обвинуваченої зміни у зовнішності, проте на питання про її вагітність завжди чула відмову. Протягом всього часу перебування ОСОБА_3 на роботі. остання палила та під час святкувань вживала спиртні напої. 29.03.2018 року вони в колективі святкували день народження. ОСОБА_3 була весела, на здоров"я не скаржилась. Про те, що на смітнику біля будинку де живе ОСОБА_3 знайшли дитину, дізналась від клієнтки, та виникли підозри, що це дитина обвинуваченої.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона в 2018 році разом з ОСОБА_3 працювала в салоні "Валенсія". Їй відомо, що обвинувачена проживала спільно з чоловіком. Крім того, в той період ОСОБА_3 змінилась у зовнішності, поправилась, проте на питання про її вагітність - заперечувала. 29.03.2018 року на роботі вони святкували день народження, ОСОБА_3 була весела та на стан здоров"я не скаржилась.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона працює прибиральницею в ЖЕК на ділянці по вул. Слобідська в м. Хмільнику. В кінці березня 2018 року (точної дати не пам"ятає) близько 10.00 годин, за будинком АДРЕСА_3 на смітнику в пакеті виявила дитину, тіло якої було чисте. Після чого викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що приблизно в 2017- початок 2018 року близько двох тижнів проживав разом з ОСОБА_9 . Про її вагітність йому нічого не відомо.

Свідку ОСОБА_17 про обставини вчинення злочину не відомо

Стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_3 у інкримінованому їй злочині, було надано ряд письмових доказів.

Так, згідно рапорту 31.03.2018 року о 09.45 надійшло повідомлення від ОСОБА_18 про те, що в АДРЕСА_2 нею виявлено тіло без ознак життя новонародженої дитини в сміттєвому пакеті, який знаходився в сміттєвому баку (Т.3 а.с. 222)

Протокол огляду місця події від 31.03.2018 року з таблицею ілюстрацій до нього (Т.1 а.с. 71-80), у відповаідності до якого місцем огляду є бетонна площадка розташована навпроти будинку АДРЕСА_2 на якій розташований смітєвий бак в якому було виявлено труп новонародженої дитини жіночої статті, а також біля баку на дорозі виявлено речовину бурого кольору, яка за зовнішніми ознаками схожа на плаценту.

Висновок експерта №159 від 30.04.2018 року у відповідності до якого кров громадянки ОСОБА_3 по системі АВО відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В (Т.1 а.с. 81)

Висновок експерта №161 від 04.05.2018 року у відповідності до якого кров громадянки ОСОБА_3 по системі АВО відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В; кров трупа немовля жіночої статті по системі АВО відноситься до групи В з ізогемаглютининами анти-А; В плямах на фрагменті тканини, що за зовнішніми ознаками схожа на плаценту (об"кт №1), фрагментні тканини, що зазовнішніми ознаками схожа на плаценту (об"єкт №2), вилучених під час огляду місця події та представлених на дослідження, встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні вявлений лише антиген Н. Таким чином, кров у вказаних об"єктах може походити від будь-якої людини з групою О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В і походження цієї крові від громадянки ОСОБА_3 не виключається; В плямі на марлевому тампоні із речовиною із пуповини новонародженої (об"єкт №3) , вилученого при огляді території заднього двору, встановлено наявність крові людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени В та Н. Такий результат дослідження можливий в разі, якщо кров у даному об"єкті є змішаною і пляма утворилась за рахунок змішування крові В з ізогемагльтинином анти-А та О з з ізогемаглютининами анти-А та анти-В. Таким чином , походження крові від немовляти жіночої статті та гр. ОСОБА_3 не виключається (Т.1 а.с. 82-83)

Висновок експертів №54 к від 04.06.2018 року у відповідності до якого у медичній карткі стаціонарного хворого ОСОБА_3 , яка з 31.03.2018 по 02.04.2018 знаходилась на стаціонарному лікуванні з діагнозом "І доба післяпологового періоду (пологи вдома) Розрив промежини" При огляді в лікарні 31.03.2018 : в ділянці задньої спайки промежини виявлено розрив довжиною 2-3 см.. Цервікальний канал розширений до 4 см. Тіло матки збільшене до 16 тижнів вагітності. Визначаються незначні кров"янисті виділення. 31.03.2018 о 21.30 була проведена операція: "ушивання розриву задньої стінки промежини" В. медичній карті стаціонарного хворого відсутні записи щодо наявності "медичних ознак, які б свідчили про надання медичної допомоги під час цих пологів у ОСОБА_3 " При обстежені ОСОБА_3 31.05.2018 судово-медичною експертною комісією встановлено наявність залишків кетгут у в ділянці задньої спайки промежини, як наслідок проведеної операції 31.03.2018; з боку внутрішніх статевих органів у неї виявлено, що зовнішнє вічко шийки матки пропускає кінчик пальця, з молочних залоз відмічається виділення молозива, що свідчить про минулі пологи у ОСОБА_9 , які по давності могли відбутися 30.03.2018 близько 23.00 год. Дитина народилась доношеною , зрілою, життєздатною, на 36-38 тижні вагітності (Т.1 а.с. 84-87)

Висновок експерта №299 від 27.04.2018 року у відповідності до якого при судово-медичній експертизі трупа новонародженої дівчинки механічних тілесних ушкоджень виявлено не було. Смерть новонародженої дитини настала внаслідок механічної асфіксії - внаслідок аспірації шлункового вмісту, про що свідчить наявність шлункового вмісту в крупних та дрібних бронхах, виявлення шлункового вмісту в легенях при судово-гістологічній експертизі. Між смертю новонародженої дитини та аспірацією шлункового вмісту є причинний зв"язок. При судово-медичній експертизі трупа новонародженої дівчинки встановлено, що дитина доношена, зріла, життєздатна, без вад розвитку. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа новонародженої дівчинки етилового спирту не виявлено (Т.1 а.с. 88-89)

Висновок експертів №53 -к від 24.05.2018 року у відповідності до якого згідно антропометричних даних, тривалість внутрішньоутробного життя новонародженої дитини жіночої статті може становити 36-38 тижнів. Дитина народилась живою та пологи супроводжувались механічною асфіксією внаслідок аспірації шлунково-кишкового вмісту, вірогідніше за усе з навколоплідних вод , тобто під час пологів. Тривалість життя новонародженої дитини може відповідати декільком хвилинам. Ознак догляду та надання допомоги при судово-медичній експертизі трупа не виявлено. Перший вдих дитина зробила навколоплідними водами. Запобігання смерті дитини могло бути лише при наданні кваліфікованої, спеціалізованої медичної допомоги , тобто в умовах стаціонару (т.1 а.с. 90-92)

Висновок експертів №72-к від 27.06.2018 року у відповідності до якого процес пологів відбувся. Судово-медичних даних , які б вказували на те, що як народжувалась дитина та які були дії ОСОБА_3 немає. Тобто спростувати її свідчення за судово-медичними даними не представляється можливим. Механічна асфіксія у новонародженої дитини настала після пологів. Сам механізм розвитку механічної асфіксії розпочався під час пологів. (Т.1 а.с. 93-96)

Заяву потерпілої ОСОБА_5 , яка являючись співласником квартири АДРЕСА_4 , 31.03.2018 року надала дозвіл на обшук її житла (а.с . 223-224 Т2)
Протокол обшуку від 31.03.2018 року з відеозаписом слідчої дії та ухвалою слідчого судді від 04.04.2018 року. Згідно протоколу обшук проведено за місцем проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_4 . В ході слідчої дії вилучено рушники, одяг, постільну білизну, на яких виявлено п"ятна темного та червоного кольору.(а.с. 225-232 Т.2) Переглянувши відеозапис слідчої дії судом не встановлено порушень працівниками поліції прав обвинуваченої чи потерпілої.
Висновок експерта №160 від 04.05.2018 року (Т.2 а.с. 233-235) у відповідності до якого в плямах на халаті (об"єкт №6), вилученому з ванної кімнати під час огляду місця події та представленому на дослідження , встановлено наявність крові людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В і походження цієї крові від гр. ОСОБА_3 не виключається. На інших вилучених речах наявність крові не встановлена, можливо у зв"язку з дією зовнішніх факторів (прання і т.д.)
Протокол про отримання зразків для експертизи з відповідною постановою прокурора згідно яких у ОСОБА_3 в присутності понятих відібрано зразки крові, які поміщено в колбу та упаковано у паперовий конверт з підписами та опечатано (Т.2 а.с. 237-239)
Протокол тимчасового доступу до речей та документів від 18.04.2018 року з ухвалою слідчого судді згідно якої здійснено вилучення медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 на 21 арк (Т.2 а.с. 240-244).
Висновок експертів №80 -к від 16.08.2018 року, (Т.1 а.с. 97-102), який не містить самостійних фактичних даних щодо фактів та обставин, які мають значення для кримінального провадження, проте не суперечить іншим наданим стороною обвинувачення доказам.

Також стороною захисту було надано суду висновок психодіагностичного дослідження №125 від 06.11.2020 року (Т.3 а.с. 125) у відповідності до якого у ОСОБА_3 на момент обстеження виявлені психологічні критерії психогенно-невротичного патипсихологічного симптомокомплексу (стан тривалого нервово-психічного перенапруження, високий рівень тривоги, фіксація на психотравмі, песимістична оцінка життєвих перспектив, майбутнього, депресивний тип реагування, помисловість) у поєднанні з поодинокими нерізко вираженими структурно-логічними розладами мислення (нерівномірність процесів узагальнення, зниження рівня асоціативних процесів, актуалізація поверхових та формальних ознак), які ймовірно є фоновими, однак зумовлюють виражену соціально-психологічну дезаптацію. Підекспертна потребує подальшої психологічної допомоги та підтримки з метою вивільнення негативних переживань, навчання навичкам, емоційно-вольової регуляції .

За клопотанням сторони захисту у кримінальному провадженні було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_3 (Т.3 а.с. 148-149).
У відповідності до висновку судово-психіатричного експерта №103 від 15.04.2021 (т.3 а.с. 175-184) ОСОБА_3 потребує тривалого обстеження та спостереження в умовах психіатричного стаціонару з наступним проведенням комплексної стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи.
У відповідності до висновку судово-психіатричного експерта №100 від 23.08.2021 (т.3 а.с. 203-217) ОСОБА_3 не страждає на психічні розлади. Про це свідчать дані анамнезу про її своєчасний психічний та фізичний розвиток, достатню соціальну адаптованість протягом життя (здобуття середньої та професійної освіти, трудова діяльність), а також виявлені при теперішньому психолого-психіатричному обстеженні збереженість і адекватність її емоцій, логічність, послідовність мислення, відсутність психотичної симптоматики, порушень пам"яті, інтелекту, критичних та адапційних здібностей. Як слідує з матеріалів кримінального провадження, в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, ОСОБА_3 перебувала поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. Про це свідчать збереженість її орієнтації н місці, ситуації, оточуючих особах, виконування нею послідовних, цілеспрямованих дій, що не відображали ознак маячення, галюцинацій, порушення свідомості. Тому ОСОБА_3 не позбавлена можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними стосовно інкримінованого їй діяння.
В період часу до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_3 діяння, остання на хронічне психічне захворювання не страждала, перебувала поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності . В період часу , до якого відноситься інкриміноване їй діяння. ОСОБА_3 могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_3 на психічні розлади не страждає , перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
В досліджуваний період, а саме в ніч з 29 на 30 березня 2018 року, ОСОБА_3 не перебувала в такому емоційному стані , в тому числі й спричиненому психотравмуючою ситуацією, який вплинув на її свідомість і діяльність.
ОСОБА_3 під час інкримінованого їй діяння у стані емоційної напруженості не перебувала.

За клопотанням сторони захисту, судом було допитано судово-медичного експерта ОСОБА_19 , який підтвердив висновок судово-медичної експертизи №299 від 27.04.2018 року та показав, що дитина жіночої статті народилась живою та життєздатною. Її смерть настала внаслідок механічної асфіксії від першого вдиху навколоплодними водами. Зазначив, що механічна асфіксія триває до декількох хвилин та при наданні в перші секунди життя дитини необхідної медичної допомоги можна було дитину врятувати.

Судом також допитано експерта ОСОБА_20 , який пояснив, що для повного надання відповідей на поставлені питання необхідно витребовувати як матеріали судового слідства так і судову справу. Готуючи висновок судово-медичні експерти спілкуються з підекспертною, вивчають всі матеріали, прослуховують диски з записами судових засідань. У ОСОБА_3 під час перебування під спостереженням лікарів жодних психічних відхилень не встановлено, її цілеспрямовані та координовані дії свідчать про усвідомлення своїх дій. Під час дослідження ОСОБА_3 будь-яких сумнівів у її психічному стані не було .Проте, було вирішено для більшої впевненості провести комплексну стаціонарну судово-психолого-психіатричної експертизу. За результатами обстеження ОСОБА_3 комісія дійшла висновку, що підекспертна під час вчинення інкримінованих їй дій не перебувала в обумовленому пологами стані. Висновок експертів було зроблено на підставі інформації отриманої внаслідок спостереження за підекспертною. Матеріали досудового слідства витребовувались у зв"язку з багаторічною практикою, однак інформація, яка в них містилася жодним чином не вплинула на результати експертизи. В проведені експертизи приймав участь він та ще два експерти, а саме ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які підписали висновок, а їх підписи засвідчено печаткою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними та допустимими.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню;процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд критично ставиться до зауваження сторони захисту - адвоката ОСОБА_10 щодо відсутності в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення та, що висунуте ОСОБА_3 обвинувачення ідентичне пред"явленій підозрі, що є порушенням права на захист обвинуваченої, оскільки в підготовчому судовому засіданні при дослідженні обвинувального акту було встановлено його відповідність вимогам ст. 291 КПК України. Крім того, в обвинувальному акті чітко викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважала встановленими , зокрема час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення, тобто всі необхідні обставини зазначені в ст. 91 КПК України.

Також суд зазначає, що структурні елементи, які входять до підозри та формалізуються у повідомленні про підозру, мають повністю відтворюватися в обвинувальному акті. Усталена судова практика Верховного Суду свідчить про те, що саме випадки, коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру, визнаються істотними порушеннями вимог КПК.

Крім того, захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_10 зазначала про те, що протокол огляду місця події від 31.03.2018 є недопустимим доказом, оскільки в процесуальному документі відсутня інформація про осіб, які були присутні при огляді території смітника де було знайдено труп новонародженої дитини, назву пристрою, яким здійснювалась відеофіксація слідчої дії, а також його підписано в тому числі і особою, яка не була присутня при огляді.
У відповідності до вимог ст.ст. 103, 104 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі;2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.У випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі. Вимоги до змісту протоколу зазначені у ч. 4 ст. 104 КПК України.
Досліджуючи протокол огляду місця події від 31.03.2018 року судом встановлено його відповідність вимогам ст. 104 КПК України, а підпис начальника поліції жодним чином не свідчить про недопустимість вказаного доказу, оскільки порушення фундаментальних прав і свобод особи обвинуваченої в ході слідчої дії не встановлено.

Сторона захисту - аадвокат ОСОБА_10 наполягала на тому, що обвинувачена ОСОБА_3 під час пологів перебувала в обумовленому пологами стані та не розуміла наслідки своїх дій, а також на даний час вона також потребує медичної допомоги, оскільки неодноразово зверталась за допомогою до психологів та психіатрів.

Однак, такі твердження спростовуються матеріалами судової справи, зокрема висновком судово-психіатричного експерта №100 від 23.08.2021 (т.3 а.с. 203-217) у відповідності до якого у ОСОБА_3 будь-яких психологічних відхилень як у період вчинення кримінального правопорушення так і під час проведення експертизи не встановлено.
Захист посилався на недопустимість висновку судово-психіатричного експерта №100 від 23.08.2021, оскільки матеріали досудового слідства, які направлялись на експертизу судом не досліджувались, а також висновок не містить підписів експертів, що входили до складу комісії.
Однак, суд відхиляє такі доводи захисника. Так, матеріали досудового слідства дійсно не були предметом судового дослідження та їм правова оцінка при ухваленні вироку судом не надається. Проте, матеріали досудового слідства, що направлялись до експертної установи в порядку вимог ст. 290 КПК України, відкривались стороні захисту. В судовому засіданні експерт повідомив, що процедура витребовування матеріалів досудового слідства ним дотримувалась лише у зв"язку зі сталою багаторічною практикою та витребувані матеріали на результати експертизи не вплинули. Висновок грунтувався лише на підставі інформації отриманої від обвинуваченої особисто та на підставі досліджень самої обвинуваченої.
Щодо участі в проведені експертизи експертів ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , то суд зазначає, що їх підписи містяться у висновку, вони засвідчені печаткою, а тому підстав для сумніву у суду щодо їх достовірності не має. Крім того, вказані експерти за клопотанням захисту були викликані до суду для допиту, однак після допиту експерта ОСОБА_20 , який надав вичерпні відповіді на питання захисника, остання відмовилась від їх допиту.
Враховуючи викладене, суд вважає, що висновок судово-психіатричного експерта №100 від 23.08.2021 відповідає вимогам КПК України, а тому є допустимим доказом.
Розбіжності між висновком експерта №100 від 23.08.2021, який складено на виконання ухвали суду компетентними експертами, попередженими про кримінальну відповідальність з наданням повних відповідей на поставлені перед ними питання на підставі інформації отриманої внаслідок тривалого спостереження за обвинуваченою та наданим стороною захисту висновком психодіагностичного дослідження №125 від 06.11.2020 року не є підставою для повторного призначення судово-психіатричної експертизи про що клопотав захист.
Покази ОСОБА_3 у відповідності до яких вона бажала зберегти дитину та не мала наміру завдати їй шкоди, а також те, що вона не пам"ятає своїх дій під час пологів, суд сприймає такими як спосіб уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння. Так, поведінка обвинуваченої як до народження дитини так і після народження направлена на те, щоб позбавитись цієї дитини, оскільки вона приховувала свою вагітність, на облік до лікаря не стала, під час вагітності не відмовилась від вживання алкоголю та куріння (навіть на останніх місяцях вагітності), що свідчить про відсутність інтересу до народження здорової дитини. Під час та після пологів, швидку допомогу не викликала, про народження дитини також не повідомила та відразу, реалізувала свій умисел, вибравши спосіб саме залишення новонародженої дитини у небезпечному для її життя стані та в подальшому обрала зневажливий спосіб розпорядження тілом дитини, залишивши в контейнері серед побутового сміття . Суд не приймає до уваги покази обвинуваченої, щодо народження дитини мертвою, оскільки вони спростовуються висновками даних проведених судових експертиз, відповідно до яких встановлено, що дитина народилася живою та пологи супроводжувались механічною асфіксією - внаслідок першого вдиху навколоплідними водами. Запобігти смерті можливо було лише при надані кваліфікованої медичної допомоги (Т.1 а.с. 90-92). Суд не бере до уваги покази обвинуваченої у відповідності до яких вона не розуміла про початок пологового процесу та народження нею дитини, оскільки вона являється матір"ю малолітньої дитини та будучи жінкою, яка вже народжувала, знайома з процесом пологів.
Визнавальні покази ОСОБА_3 , надані нею під час досудового розслідування, судом в основу вироку не беруться, оскільки вони не були предметом дослідження в судовому засіданні та це не відповідає принципу безпосередності дослідження показань, що закріплений у ст. 23 КПК України.
Стороною захисту- адвокатом ОСОБА_10 заявлялось клопотання про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_3 з метою встановлення можливості за станом здоров"я обвинуваченої під час пологів надати допомогу іншій особі (дитині), а також особисто собі.
Суд вважає, що необхідності у призначенні заявленою захистом експертизи немає, оскільки у досліджених доказах, зокрема у висновку експерта №53 від 24.05.2018 року чітко зазначено, що запобігання смерті дитини могло бути лише при наданні кваліфікованої, спеціалізованої медичної допомоги , тобто в умовах стаціонару (т.1 а.с. 90-92). Оскільки обвинувачена не є кваліфікованим медичним працівником та пологи проходили поза межами лікувальної установи, тому ОСОБА_3 не могла самостійно вчинити будь-яких дій на врятування життя дитини. Стан здоров"я обвинуваченої, як свідчать її покази в судовому засіданні так і наданні письмові свідчення (т.3 а.с. 111-119), які за її ж клопотанням приєднано до матеріалів справи, після того як вона відчула біль в низу живота, та будучи особою, яка раніше народжувала, знаючи про можливий строк пологів, не перешкоджав останній звернутись за медичною допомогою, оскільки після прийняття ОСОБА_3 ліків та до початку пологів пройшов певний проміжок часу. Після пологів, ОСОБА_3 також за допомогою не зверталась, а залишивши тіло дитини на смітнику, поїхала до матері в село. До лікарні вона звернулась лише після спілкування з працівниками поліції. Встановлені обставини свідчать про те, що стан здоров"я обвинуваченої жодним чином не впливав на її дії як до, під час та після пологів. Клопотання про проведення зазначеної експертизи, на думку суду, направлено лише на затягування розгляду справи.

Оцінивши докази, що надані стороною обвинувачення в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та її дії необхідно кваліфікувати за ч.3 ст.135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, вчинене матір`ю стосовно новонародженої дитини, яка не перебувала в обумовленому пологами стані, що спричинило смерть особи.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено. При цьому суд не приймає щире каяття обвинуваченої, оскільки остання протягом розгляду справи своєї вини не визнавала, дій, які б свідчили про щире її каяття не вчиняла, а перед судовими дебатами вину визнала, на думку суду, лише під тиском досліджений доказів та з метою мінімілізації покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

При цьому, суд зауважує, що у відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин здійснюється в судовому засіданні незалежно від їх наведення в обвинувальному висновку . Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона позитивно характеризується по місцю проживання та колишньої роботи, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, досудову доповідь органу пробації щодо середніх ризиків небезпеки для суспільства та вчинення повторного правопорушення, можливості виправлення обвинуваченої без позбавлення волі, а також думку потерпілої, яка просить суворо не карати обвинувачену.

Крім того, суд бере до уваги те, що обвинувачена, маючи на утриманні неповнолітню дитину, вчинила умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, наслідком якого стала смерть її новонародженої дитини, відсутність у неї будь-якого материнського інстинкту щодо цієї дитини, зневажливий спосіб розпорядження тілом дитини (залишення тіла дитини серед побутового сміття у смітнику).
Враховуючи вище зазначені обставини, суд дійшов висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Підстав для звільнення її від відбування покарання передбачених ст..75 КК України та застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Керуючись ст.ст.369,373,374,392,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дати затримання особи на виконання вироку суду.
Речові докази по справі, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Хмільницького ВП жіночу майку жовтого кольору, рушник синього кольору, жіночу нічну сорочку, махровий халат помаранчевого кольору з наявними плямами речовини темного та червоного кольору, якi було поміщено в пакет Національної поліції № 0013894, рушник синього кольору, рушник червоного кольору, рушник зеленого кольору, комплект постільної білизни зеленого кольору з наявними плямами речовини бурого кольору, якi поміщено в пакет Національної поліції № 0013893, вилучені 31 березня 2018 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_23 знищити.
Процесуальні витрати відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_24