ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5259/22
провадження № 1-кп/753/1259/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000027, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 03 червня 2022 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000027, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України.

Висунуте обвинувачення ОСОБА_5 суд вважає доведеним та відповідно до якого він обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та незаконному виготовленні та носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у лютому 2022 року, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Закревського (точна адреса не відома), у невстановлений досудовим розслідуванням час побачив на землі предмет ззовні схожий на ручну гранату Ф-1 з запалом до неї. У цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та носіння даного бойового припасу, без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та подальше носіння бойового припасу, а саме ручної гранати Ф-1 з запалом до неї, ОСОБА_5 підняв та помістив вказаний предмет до кишені куртки, в яку був одягнений на той час, тим самим умисно, незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати при собі для самооборони.

Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії, незаконно зберігаючи при собі вказаний бойовий припас, а саме ручну гранату Ф-1 та запал до неї, переніс його за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 (гаражний бокс), де і продовжив незаконно зберігати.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 03 березня 2022 року у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 (гаражний бокс), помістив вказаний предмет, ззовні схожий на ручну гранату Ф-1 з запалом до неї, до поліетиленового пакету жовтого кольору, який і переніс до станції метро «Славутич» КП «Київський метрополітен» у м. Києві.

У подальшому, 03 березня 2022 року, приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на вході до станції метро «Славутич» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, був зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності речей, обіг яких обмежений або заборонений законом, повідомив, що у його поліетиленовому пакеті, який у нього в руках, знаходиться бойовий припас, а саме ручна граната Ф-1 з запалом до неї, який він незаконно придбав, зберігав та носив за викладених обставин, для самооборони.

Після того, ОСОБА_5 був запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України у присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, під час проведення особистого обшуку останнього та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено із поліетиленового пакету жовтого кольору, який знаходився в нього у руках, предмет ззовні схожий на корпус ручної гранати Ф-1 та предмет ззовні схожий на запал до неї, які останній за викладених обставин придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

У ході досудового розслідування встановлено, що вилучені у ОСОБА_5 предмети, а саме:

предмет ззовні схожий на запал до ручної гранати УЗРГМ-2 (об`єкт дослідження № 1) є уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який є засобом детонування (створення вибухового імпульсу) та відноситься до бойових припасів;

предмет ззовні схожий на корпус ручної гранати Ф-1 (об`єкт дослідження № 2) є корпусом ручної осколкової гранати Ф-1, в якому розміщено розривний заряд вибухової речовини (тротил масою від 50 г до 56 г) та який відноситься до основних частин бойових припасів.

При конструктивному поєднанні об`єкта дослідження № 1 та об`єкта дослідження № 2 між собою, вони утворюють єдиний військовий бойовий припас, а саме ручну осколкову гранату дистанційної дії Ф-1.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім цього, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи громадянином України, відповідно до ст. 68 Конституції України зобов`язаний був неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зокрема пунктів 1, 2 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 № 576, пунктів 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів від 21.08.1998 № 622.

Однак, ОСОБА_5 усупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних нормативно-правових актів, діючи у порушення вказаних вимог, умисно вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, у невстановлені органом досудового розслідування дату і час, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 (гаражний бокс), самостійно виготовив ніж, який у подальшому розпочав носити при собі, для самооборони.

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, спрямовані на незаконне носіння зброї (ножа), без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 03 березня 2022 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 (гаражний бокс), помістив вказаний ніж до поліетиленового пакету жовтого кольору, який і переніс до станції метро «Славутич» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де того ж дня, тобто 03 березня 2022 року, о 09 год. 00 хв. був зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності речей та предметів, обіг яких обмежено або заборонено законом, повідомив, що у його поліетиленовому пакеті, який у нього в руках, знаходиться ніж, який він самостійно виготовив за місцем свого проживання та незаконно носив при собі для самооборони.

Після чого, ОСОБА_5 був запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції метрополітену КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де на підставі ст. 208 КПК України, останнього було затримано у якості особи, підозрюваної у вчиненні злочину, та у присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено із поліетиленового пакету жовтого кольору, який знаходився у нього в руках, ніж, який відноситься до клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному виготовленні та носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України визнав повністю та показав, що дійсно наприкінці лютого 2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України, присутності ДРГ, у тому числі й у м. Києві, хвилюючись за власне життя, зваживши на повідомлення зі ЗМІ щодо надання дозволу громадянам озброюватися, самостійно виготовив ніж, який продовжив носити при собі для самооборони, та перебуваючи на вул. Закревського, побачив на землі предмет ззовні схожий на ручну гранату Ф-1 з запалом до неї, який вирішив залишити при собі. Про вчинене щиро шкодує.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Вказані положення процесуального закону роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, на що також отримано ствердну згоду обвинуваченого на проведення розгляду у такому порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінальних правопорушень за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого, то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як незаконне придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 263 КК України, та як незаконне виготовлення та носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 263 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: вперше притягується до кримінальної відповідальності, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Разом з тим, суд, з урахуванням ступеня тяжкості цих кримінальних правопорушень, особи ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює, має на утриманні неповнолітню дитину, конкретні обставини вчинення ним цих кримінальних правопорушень під час збройної агресії проти України, наявності всіх вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, та водночас відсутності обставини, які обтяжують покарання, вважає позицію сторони обвинувачення щодо необхідності застосування положень ст. 75 КК України правильною щодо його звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства, не є небезпечним для суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню із звільненням обвинуваченого з-під варти негайно в залі суду.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Зарахувати у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 03 березня 2022 року до 24 червня 2022 року включно, з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки.

На підставі пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Звільнити з-під варти негайно у залі суду.

Стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, понесені під час досудового розслідування за проведення:

судової експертизи холодної зброї (висновок експерта від 11.04.2022 № СЕ-19/111-22/9477-ХЗ) у розмірі 2 745,92 грн;

комплексної вибухово-технічної експертизи (висновок від 18.05.2022 № 98/6) у розмірі 1 887,00 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:

два предмети, ножі в чохлах чорного кольору, поміщені до сейф-пакету № 07758581, переданого на зберігання до камери зберігання речових доказів УП в метрополітені ГУНП у м. Києві (квитанція № 007659), знищити;

предмети, корпус гранати Ф-1 та запал УЗРГМ-2, поміщені до сейф-пакетів № 300008590 та № 300008591, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП у м. Києві (квитанція № 004297), знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1