Справа № 545/2934/22
Провадження № 1-в/545/763/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого.
Раніше судимого: 1) 10.09.2002 року за ст.229-6 ч.1, 17, 140 ч.2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Звільнений за п. б ЗУ «Про амністію» від 31.06.2001 року; 2) 12.05.2004 року за ст.185 ч.1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 3) 09.02.2005 року за ст.307 ч.2, 112, ч.1, 70, 71 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.11.2009 року по кінцю строку; 4) 16.12.2014 року за ст.125 ч.1, 75 КК України до 1 року позбавлення обмеження волі з іспитовим строком 1 рік; 5) 09.1.2017 року Київським районним судом м.Харкова за ст.286 ч.1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами стоком на 1 рік, з іспитовим строком на 1 рік;
Засудженого: 19.02.2020 року Московським районним судом м.Харків за ч.1ст.128 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.71, ч.3, ст.78 КК України до покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.11.2017 року. Остаточне покарання 2 роки 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

встановив:

До Полтавського районного суду звернувся засуджений ОСОБА_4 із клопотанням про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений направив до суду заяву, відповідно до якої клопотання підтримав та просив задовольнити, розгляд клопотання прохав провести без його участі.

Представник адміністрації в заяві подав заяву до суду, в якій прохав клопотання засудженого розглядати без його участі.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив.

Суд, врахувавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, проходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом ОСОБА_4 засуджений 19.02.2020 року Московським районним судом м.Харків за ч.1ст.128 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.71, ч.3, ст.78 КК України до покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.11.2017 року. Остаточне покарання 2 роки 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Початок строку відбування покарання 15.05.2020 року, кінець строку відбування покарання 15.11.2022 року.

Засуджений ОСОБА_4 прибув самостійно до державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» 15.05.2020 року за приписом Московського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

За час відбування покарання в установі має 9 стягнень, які знято та погашено у встановленому законом порядку. Має 3 заохочення, характеризувався негативно.

З 21.03.2022 року відбуває покарання в секторі при державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)». На теперішній час не працевлаштований у зв`язку із відсутністю в установі робочих місць. Стягнень не має. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 1 раз. Характеризувався посередньо.

Згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2020 року позову не має.

Вину у вчиненому злочині не визнає.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Аналізуючи встановлені обставини, суд вважає, що засуджений відбув Ѕ строку основного покарання, але не довів своє виправлення, поведінка засудженого не була стабільно позитивною протягом всього строку відбування покарання, враховуючи, що він має 9 стягнень, а тому ОСОБА_4 не заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України, а відтак в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення слід відмовити.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд:

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1