Справа № 299/2262/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/479/22 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.08.2022.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000013, внесеному 19.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.189, ч.2 ст.263 КК України, та продовжено строк тримання під вартою на 60 діб до 20.10.2022 включно, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фегердярмат, Угорщина, місце проживання: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.189, ч.2 ст.263 КК України.
У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000013, внесене 19.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст.189, ч.2 ст.263 КК України.
Відповідно до обвинувального акта, 17.01.2022, приблизно о 23 год., на території автозаправної станції «Маркет», що знаходиться на вул.Дружби,1Б у с.Теково, Берегівського району Закарпатської області, ОСОБА_9 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, будучи у попередній злочинній змові, зустрілися з потерпілим ОСОБА_10 та із застосуванням відносно нього психологічного насильства, що виражалося у висловлюванні погроз заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, реалізуючи спільний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, в грубій формі почали вимагати у потерпілого грошові кошти в сумі 500,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 17.01.2022 становить 13975,70 грн. Для підтвердження своїх незаконних вимог, ОСОБА_9 застосував до потерпілого ОСОБА_11 фізичне насильство, яке виразилося в умисному нанесенні долонею трьох ударів по обличчю, у результаті чого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді: забійної рани слизової оболонки нижньої губи справа, яке згідно з висновком судово-медичного експерта від 07.02.2022 №19/В, кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності.

-2-

Окрім того, 18.01.2022 приблизно о 20 год. 40 хв. ОСОБА_6 , будучи у попередній злочинній змові з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та координуючи з нею свої дії за допомогою мобільного зв`язку, з метою доведення до кінця свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння коштами потерпілого, зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де погрожуючи потерпілому застосуванням фізичного насильства, незаконно отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 2200,00 грн.
22.01.2022, приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_6 , з метою доведення свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння коштами потерпілого у сумі, визначеній у вимозі, через третю особу, незаконно отримав від потерпілого ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 6000,00 грн. Після чого ОСОБА_9 , будучи у попередній злочинній змові з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та координуючи з нею свої дії за допомогою мобільного зв`язку, з метою доведення до кінця свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння коштами потерпілого, 23.01.2022 приблизно о 20 год. 03 хв., організували зустріч з потерпілим ОСОБА_11 на АДРЕСА_3 , де у приміщенні нічного розважального закладу «Сейф» ОСОБА_9 , згідно з відведеною йому роллю, зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 та застосовуючи відносно нього психологічне насильство, яке виразилося у погрозах застосування фізичного насильства, незаконно продовжив вимагати у потерпілого грошові кошти в сумі 8000,00 грн за неіснуючий борг, при цьому визначивши потерпілому строк для надання вказаних коштів до кінця цього ж дня. Через деякий час, 23.01.2022 о 22 год. 14 хв. ОСОБА_9 , будучи у попередній злочинній змові з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та координуючи з нею свої дії за допомогою мобільного зв`язку, з метою доведення до кінця свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння коштами потерпілого, організували зустріч з потерпілим ОСОБА_11 у приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований на АДРЕСА_4 , де ОСОБА_6 , на виконання відведеної йому ролі, зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 та, застосовуючи до нього психологічне насильство, яке виразилось у погрозах застосування фізичного насильства, незаконно отримав від потерпілого ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5400,00 грн, після чого, о 22 год. 29 хв. 23.01.2022, на місці вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 був затриманий співробітниками Управління Служби безпеки України в Закарпатській області. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, незаконно заволоділи грошима потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 13600,00 грн.
Окрім того, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 23.01.2022 приблизно о 12 год., перебуваючи на вул.Центральній у м.Виноградів, знайшов на землі металевий кастет, після чого, впевнившись у тому, що знайдений ним предмет за конструктивними ознаками є контактною холодною зброєю ударно-дробильної дії, маючи умисел на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом привласнення знайденого, при цьому нехтуючи вищезгаданими нормативно-правовими актами, підібрав кастет, поклав його до своєї сумки та незаконно ним користувався до 22 год. 29 хв. 23.01.2022, до моменту затримання його співробітниками Управління Служби безпеки України в Закарпатській області.

-3-
В ухвалі суду вказується на те, що згідно абзаців 1,2 ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинувачено запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку обвинуваченому ОСОБА_6 , який завершується 29.08.2022, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Необхідність продовження строку тримання під вартою суд обґрунтовує тим, що і надалі існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КК України, а саме: ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду; може незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення. З врахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, зокрема за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна, а також віку обвинуваченого, відсутності в нього міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання, не має місця роботи, допомагає матері у здійсненні господарської діяльності, на даний час триває судове провадження у кримінальному провадженні, в якому він обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, та пояснення потерпілого в підготовчому судовому засіданні щодо можливості продовження обвинуваченим протиправної поведінки, суд дійшов до висновку, що наявні достатні підстави для продовження відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , та відомості про особу обвинуваченого, свідчать про недостатність застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, аніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала суду від 22.08.2022 є незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати. Вважає, що підозра обвинуваченому ОСОБА_6 необґрунтована, а існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України є надуманими, нічим не підтвердженими. Щодо ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, зазначає, що такий не існує, адже його підзахисний має постійне місце проживання в Україні, до затримання працював, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має своє житло, у якому мешкає разом із сім`єю, за місцем проживання характеризується позитивно. Що стосується наявності ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, звертає увагу на те, що досудовим розслідуванням не встановлена інформація щодо місця перебування та анкетних даних інших невстановлених слідством осіб, які можуть бути причетними до кримінального правопорушення, тому посилання суду про наявність такого ризику є нічим іншим як припущенням. Інші ризики, про які йдеться в ухвалі, на його переконання, не підтверджені жодними належними доказами. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт за місцем проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків, визначених ст.194 КПК України: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, у якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

-4-

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України судове провадження розглядається у відсутності обвинуваченого, який не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги у його присутності.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення захисника - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального (контрольного) провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з огляду на таке.
Відповідно до ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
-5-
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень (позбавлення волі на строк від 5 до 10 років із конфіскацією майна), у тому числі й те, що ОСОБА_6 є обвинуваченим і в іншому кримінальному провадженні, яке також перебуває у провадженні суду; дані про особу обвинуваченого (раніше не судимий, не працюючий, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків); відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків переховування ОСОБА_6 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, незаконний вплив на потерпілого з метою зміни ним показань на його користь, вчинення іншого кримінального правопорушення, які на даний час не відпали та не зменшилися.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які стороною захисту не спростовані. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й про особу обвинуваченого, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.
З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що судом не доведено існування жодного ризику, визначеного у ст.177 КПК України апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання в Україні, до затримання працював, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має своє житло, у якому мешкає разом із сім`єю, за місцем проживання характеризується позитивно, - апеляційний суд з урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують наявність вищеописаних ризиків і не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано доказів про місце роботи обвинуваченого.

-6-

З цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги та відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що досудовим розслідуванням не встановлена інформація щодо місця перебування та анкетних даних інших невстановлених слідством осіб, які можуть бути причетними до кримінального правопорушення.
Разом з тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано.
Крім того, колегія суддів вважає, що ухвалюючи судове рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд взяв до уваги і положення ст.ст.182,183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки один із інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 злочинів пов`язаний із застосуванням щодо потерпілого психологічного насильства та погрозою застосування фізичного.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 про те, що існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховування ОСОБА_6 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, незаконний вплив на потерпілого з метою зміни ним показань на його користь, вчинення іншого кримінального правопорушення, є надуманими, нічим не підтвердженими судом, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у тому числі і домашній арешт.
Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення, колегія суддів також бере до уваги положення ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.

-7-

Керуючись ст.ст.404,405,407,418, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав захисник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.08.2022, щодо ОСОБА_8 ,- без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: