КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 13 липня 2022 року апеляційні скарги прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 та ТОВ «Каукасус Авто Імпорт»- адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року,

за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,

представника власників ОСОБА_7 ,
майна
власника майна ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, вилучене 18.11.2021 року за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із переліком. В іншій частині клопотання відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор та представник ОСОБА_6 та ТОВ «Каукасус Авто Імпорт» - адвокат ОСОБА_7 кожен окремо, подали апеляційні скарги.
Прокурор просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на вилучені під час обшуків 18.11.2021 документи, речі, предмети, техніку, кошти у повному обсязі відповідно до переліку майна.
Представник-адвокат ОСОБА_7 просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 07 грудня 2021 року, скасувати її, постановити нову, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Прокурор вважає оскаржувану ухвалу необгрунтованною, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що встановлені особи, які причетні до злочинної групи, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . - директор ТОВ`КАУКАСУС АВТО ІМПОРТ (код 40452219)
В ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , було вилучено 265 тис. дол. США, а тому є підстави вважати, що вказані грошові кошти отримані від незаконної діяльності.
ОСОБА_6 , надав довідку з ПАТ КБ «Приватбанк» про те, що на його рахунки надходили грошові кошти в сумі 70 500 Євро було знято 56 000 Євро та 199 250 дол. США та знято 95 000 дол. США. Однак, вказані суми могли надходити та зніматися з рахунків, по декілька разів (могли зніматись та надходити одні й ті ж самі суми у не великій кількості та за короткий проміжок часу), що фактично давало змогу формувати загальний обсяг коштів. Крім того, вказана у довідці інформація свідчить лише про загальний обіг по картковим рахункам, а не про саму наявність такої суми коштів. Також, не має даних, щодо походження грошових коштів, які перераховувались на карткові рахунки.
Крім цього, надано митну декларацію, в якій зазначено, що під час перельоту з Грузії до України, ОСОБА_6 , декларував готівкові грошові кошти в сумі 200 000 доларів. В підтвердженні цього, останній надав довідки з AT «ТіБіСі Банк» (Грузія), в якій міститься інформація, що на його рахунку знаходились грошові кошти в сумі 445 000 дол. США, однак факт зняття вказаних грошових коштів не підтверджено та справжність видачі такої довідки.
Окрім цього, встановлено, що за останні три роки сума доходу ОСОБА_6 на території України, значно менша, ніж його видатки.
Також, встановлено, що 10.10.2020 року громадянином ОСОБА_8 , придбано автомобіль марки MERCEDES-BENZ AMGGT 63 Sд.н.з. НОМЕР_2 , ціна якого становила 7 199 162,83 гривень.

Таким чином, видатки громадянина ОСОБА_6 значно перевищують його офіційний дохід на території України, а дохід в інших країнах, в тому числі Грузії, а також джерела його походження на даний час встановити не можливо.
У зв`язку з чим, є підстави вважати, що грошові кошти на які необхідно накласти арешт, можуть бути отримані злочинним шляхом, а також легалізовуються на території України шляхом придбання майна.
Зазначає, що частина майна, на яке не накладено арешт містить відомості про вчинення кримінальних правопорушень, та підлягає ретельній перевірці під час проведення досудового розслідування, крім того є предметами ряду судових криміналістичних експертиз, зокрема почеркознавчої та комп`ютерно-технічної експертиз.

Прокурор вважає, що з метою досягнення дієвості у кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на весь перелік вилученого майна.
Щодо строку на апеляційне оскарження адвокат ОСОБА_7 зазначає, що стороною захисту копію оскаржуваного рішення після проголошення повного тексту не отримано, хоча представник неодноразово звертався до суду першої інстанції з клопотанням про отримання копії рішення. З повним текстом оскаржуваного рішення представник ОСОБА_7 ознайомився 13 червня 2022 року в приміщенні Київського апеляційного суду під час ознайомлення із матеріалами судової справи. Апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 20 червня 2022 року.
Представник вважає, що постанова слідчого про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні не відповідає вимогам КПК України, зокрема постанова не містить мотивів, що майно відповідає ознакам, передбачених ст. 98 КПК України.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник адвокат ОСОБА_7 надав письмове клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги представника Толіашвілі Д та ТОВ «Каукас Авто Імпорт» - адвоката ОСОБА_7 , пояснення представника - адвоката ОСОБА_7 , та власника майна ОСОБА_6 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просили задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке, 08 жовтня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002059, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених . 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України за фактом внесення службовими особами Київської митниці Держмитслужби та ТОВ «КАУКАСУС АВТО ІМПОРТ» протягом 2018-2021 років завідомо неправдивих відомостей щодо вартості транспортних засобів, привезених із США та Грузії, які розмитнюються без сплати в повному обсязі відповідних митних платежів, які не надходять до Державного бюджету України, що спричиняє тяжкі наслідки та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Київської митниці Держмитслужби в інтересах ТОВ «КАУКАСУС АВТО ІМПОРТ», які протягом 2018-2021 років забезпечували ввезення на митну території України транспортних засобів, привезених із США та Грузії, які розмитнюються без сплати в повному обсязі відповідних митних платежів, які не надходять до Державного бюджету України, що спричиняє тяжкі наслідки.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи підприємств-імпортерів автотранспортних засобів, а саме: ТОВ "КАУКАСУС АВТО ІМПОРТ" (код 40452219) за попередньою змовою із службовими особами підприємств, які надають митно-брокерські та експедиторські послуги ТОВ «Югас ЛТД», ТОВ «Веданта - Імпорт», ТОВ «Веданта - Агро», ТОВ «ІТАЛФУД-ПІВДЕНЬ», ТОВ «МАЙ КАР», ТОВ «ВЕЙТ ШИППІНГ УКРАЇНА», ТОВ «Глобал Інтер Трейдинг», ТОВ «Лукро», ТОВ «Торговий дім Одеса» та інші, щодо ввезення на митну територію України транспортних засобів із США та Грузії, отримують готівкові грошові кошти від замовників (фіз. та юр. осіб) вказаних послуг. Дані грошові кошти жодним чином не оприбутковуються по бухгалтерському та податковому обліках підприємств, на них не виписується прибутковий касовий ордер, а фактично кошти виводяться у тіньовий бухгалтерський облік.

Після отримання готівкових грошових коштів їх частина відправляється через валютні рахунки підконтрольних фізичних осіб (працівників підприємств) або замовників за кордон з метою розрахунку зі сплати купівлі транспортних засобів (аукціони, страхові та транспортні платежі). Після прибуття транспортних засобів на територію України здійснюється сплата відповідних митних платежів.
На даний час, за наявними матеріалами кримінального провадження встановлені особи, які приймають участь у протиправній діяльності, а саме: заступник начальника Київської митниці Держмитслужби начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародно взаємодії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та директор ТОВ`КАУКАСУС АВТО ІМПОРТ" (код 40452219), яке входить в групу-компаній Caucasus Business Group та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 засновник ТОВ «КМП ЛОГІСТИКС», ТОВ «Карс Фром Америка».
Встановлено, що службовими особами зазначених вище підприємств здійснюється підміна інвойсів, з метою подальшого заниження обов`язкових митних платежів, що стало можливим завдяки корупційним зв`язкам останніх, із співробітниками Одеської та Київської митниці, грошова винагорода яких складає від 20-50 до 100 дол. США за автомобіль.
Вищевказана злочинна схема функціонує завдяки зловживанню своїм службовим становищем співробітниками митниць, забезпечує незаконне виведення готівкових грошових коштів у тіньовий неконтрольований обіг держави, минаючи при цьому систему оподаткування, що призводить до ненадходження податків до Державного бюджету, в особливо великих розмірах.
На підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року, 18 листопада 2021 року у офісному приміщенні ТОВ «КАУКАСУС АВТО ІМПОРТ» директором якого є ОСОБА_6 , проведено обшук та вилучено документи в межах ухали суду, а також техніку, згідно із переліку.
Крім того, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року, 18 листопада 2021 року за місцем мешкання ОСОБА_6 виявлені та вилучені готівкові кошти, документи та техніку.
Постановою старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_11 від 19 листопада 2021 року майно вилучене в ході обшуків визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002059.
19 листопада 2021 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 направив поштовим зв`язком до Печерського районного суду м. Києва клопотанням про накладення решту на майно, вилучене в ході обшуків, згідно із переліку.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року клопотання задоволено частково, накладено арешт на майно, згідно переліку зазначеного в ухвалі.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, внесеного в межах кримінального провадження № 0002059, в частині накладення арешту на техніку, гроші та документи, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено, що вилучене майно є речовими доказами у розумінні ст. 98 КПК України та яким саме ознакам вказаної статті воно відповідає

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді з огляду на наступне.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі збереження речових доказів.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слід переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, які можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, - збереження речових доказів, пославшись на те, що постановою таке майно визнано речовими доказами.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, доводи апелянта про те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, та те, що жодній особі про підозру у кримінальному провадженні не повідомлено, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Однак, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження того, що техніка, грошові кошти та документи є речовими доказами у кримінальному провадженні та мають ознаки передбачені ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди

або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна техніки, грошових коштів та документів.

Такий висновок слідчий суддя зробив з огляду на факти вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст.ст. 364,366 КК України, тобто посадові злочини, з якими погоджується і колегія суддів.

Однак, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси ТОВ «Каукас Авто Імпорт» з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно згадане в ухвалі слідчого судді.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, частково задовольнив клопотання прокурора.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді в матеріалах провадження і зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику Толіашвілі Давіда та ТОВ «Каукасус Авто Імпорт»- адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 та ТОВ «Каукасус Авто Імпорт»- адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Єдиний унікальний №757/62448/21-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15
Провадження № 11сс/824/346/2022 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК України