Справа № 473/1018/22
Номер провадження1-кп/473/148/2022
ВИРОК
іменем України

"01" червня 2022 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000230 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Панкратове, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, не одружений, проте співмешкає без реєстрації шлюбу, працює крановим оператором маніпуляторного крану ООО «Юпитер», зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:

19.02.2015 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.187, ст.69 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений 15.06.2018 року по відбуттю покарання;

26.05.2015 року Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

03.09.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі, був звільнений по відбуттю строку покарання;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17.04.2022 року в нічний час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 проходив через двір загального користування багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 , де побачив припаркований транспортний засіб - легковий автомобіль марки ВАЗ 2107 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , синього кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_4 з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення виник умисел на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки ВАЗ 2107. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, повторно незаконно заволодів транспортним засобом - легковим автомобілем марки ВАЗ 2107 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , синього кольору, який перебував у правомірному користуванні й володінні ОСОБА_6 та яким в подальшому розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 26375 гривень.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що інші учасники провадження також не оспорювали обставини, встановлені в обвинувальному акті, учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам положення ч.3 ст.349 КПК України та з`ясувавши, що вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав пред`явлене йому обвинувачення та пояснив, що автомобіль потерпілої взяв, оскільки в його авто скінчилося пальне. Авто потерпілої було поруч заправки, відчинене, він завів його ключем від свого автомобіля. Проте проїхав недалеко та пошкодив викрадене авто. В рахунок відшкодування шкоди передав потерпілій свій автомобіль та сплатив 2000 гривень. Вказав, що в авто потерпілої залишив свій мобільний телефон, на який слідчим суддею було накладено арешт. Просив арешт скасувати та повернути йому телефон.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила проводити судові засідання без її участі. Цивільний позов заявляти не бажає, оскільки матеріальний та моральний збиток їй відшкодовано в повному обсязі, просить призначити покарання ОСОБА_4 , не пов`язане із позбавленням волі, тому з урахуванням положень ст.325 КПК України та позицій учасників процесу судом було прийнято рішення про проведення засідання у відсутності потерпілої.

Оцінюючи докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94, 349 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та кваліфікує його дії за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття, повне добровільне відшкодування завданої потерпілій шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, - встановлено не було.

Щодо даних про особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_4 вину за пред`явленим обвинуваченням визнав, раніше судимий та має непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності; не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога; за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, приймав участь в обороні міста Вознесенська від збройної агресії росії в складі територіальної оборони, має родину та міцні соціальні зв`язки, працює на постійній основі, дані досудової доповіді про те, що з огляду на високу ймовірність повторного вчинення правопорушень виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб, проте виконання покарання у громаді можливе у винятковому порядку за умов здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень; наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, а також те, що злочин, який вчинив обвинувачений згідно із ст.12 КК України належить до тяжких злочинів проти власності, позицію прокурора, висловлену в дебатах про те, що можливим є призначення покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України.

Згідно із пред`явленим прокурором обвинуваченням, що міститься у затвердженому ним обвинувальному акті, - шкоду у розмірі 26375 гривень потерпілій відшкодовано. На це також вказують покази обвинуваченого та заява самої потерпілої.

Витрати на залучення експертів відсутні.

На стадії слідства обвинуваченому ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Проте у ході судового розгляду прокурором не було заявлено клопотань про обрання чи продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому, тому це питання з огляду на положення ст.331 КПК України судом не вирішується.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України слід вирішити питання про скасування арешту майна, застосованого як захід забезпечення кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді від 21 квітня 2022 року було накладено арешт на мобільний телефон «HUAWEI АМN-LХ9» чорного кольору з ІМЕІ НОМЕР_2 та НОМЕР_3 та сім-картками з абонентськими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , який перебуває у власності ОСОБА_4 та знаходиться в камері зберігання речових доказів Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області. Прокурор просив арешт майна скасувати та повернути майно обвинуваченому, тому існують визначені законом підстави для задоволення такого клопотання.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений на стадії досудового слідства на підставі ухвали слідчого судді від 21 квітня 2022 року на мобільний телефон «HUAWEI АМN-LХ9» чорного кольору з ІМЕІ НОМЕР_2 та НОМЕР_3 та сім-картками з абонентськими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , який перебуває у власності ОСОБА_4 та знаходиться в камері зберігання речових доказів Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, що розташоване по вул.Київська, 24 в м.Вознесенськ Миколаївської області та повернути його власнику ОСОБА_4 .

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1