Дата документу 28.09.2022
Справа № 318/2938/21
Провадження № 1-і/334/3/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання про продовження строку запобіжного заходу в межах кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Лепетиха, Великолепетиського району, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за ч. 1, 2 ст. 187 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000320 від 22.10.2021 за ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 14.09.2022 №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» змінено територіальну підсудність Енергодарського міського суду Запорізької області на Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

В судовому засіданні прокурором надано клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначено наступне. В провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області (справа № 318/2938/21) перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320 від 22.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України.

На теперішній час встановлено, що ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, а саме обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 на теперішній час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який, згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, особи, які перебували б у нього на утриманні відсутні, не має постійного визначеного місця проживання. Тому ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасовою окупацією деяких територій, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою, матиме можливість переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, унеможлививши проведення за його участі необхідних процесуальних дій для повного та всебічного судового розгляду, а «також виконання у відношенні нього процесуальних рішень. Також незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 дзвонив свідку ОСОБА_7 та просив змінити його покази, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 , з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин буде незаконно впливати на свідків та потерпілу, тому його перебування на волі, негативно впливатиме на психологічний та моральний стан свідків та потерпілої у провадженні, провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, що викривають його у вчиненні особливо тяжкого злочину, очікуючи на можливу його помсту. Крім того вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 працездатний, проте не працює, будь - якою суспільно - корисною працею не займається, регулярного доходу та постійного джерела прибутку не має.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, тому є ризик того, що обвинувачений може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, то одних лише особистих зобов`язань ОСОБА_5 не достатньо для забезпечення дієвості кримінального провадження. Крім того, адреса реєстрації та проживання ОСОБА_5 знаходиться на території Василівського району Запорізької області, яка на теперішній час є тимчасово окупованою, у зв`язку з чим на теперішній час відсутня будь - яка можливість контролю за зобов`язаннями ОСОБА_5 . Так, особи, які заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні. Обвинувачений не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, не можливе. Виходячи з наведеного, підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу немає, тому що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти наведеним вищезазначеним ризикам. Враховуючи викладене, просив клопотання з наведених підстав задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив можливість задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на домашній арешт. Зазначив, що обвинувачений вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнає та сприяв розгляду справу у суді. Він має цивільну дружину та трьох неповнолітніх дітей на утриманні. На цей час дружина орендувала будинок у смт. Нове, де може проживати обвинувачений та перебувати під домашнім арештом. ОСОБА_5 є несудимим. Наміру переховуватися чи вчиняти тиск на свідків, потерпілих в нього немає.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступного.

Статтею 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на розгляд справи упродовж розумного строку. Звід принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь-яким чином, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 09 грудня 1988 року, вимагає проведення судового розгляду стосовно затриманої особи у розумні строки після її затримання або звільнення цієї особи до розгляду справи (провадження) в суді. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові у правосудді.

Разом із тим, поряд із міжнародно-правовими актами вимоги про здійснення кримінального провадження впродовж розумного строку закріплені і у національному кримінальному процесуальному законодавстві. Так, однією із засад кримінального провадження відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК є розумність строків, зміст якої розкривається у ст. 28 КПК. Неухильне дотримання положень цієї статті, яка, з-поміж іншого, покладає на суд обов`язок із забезпечення проведення судового провадження у розумні строки, є необхідною передумовою виконання завдань кримінального провадження та дотримання основоположних прав людини на усіх його стадіях.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 8 КПК України кримінальне провадження, визначено що здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у Кримінальному проваджені, а також, і у відповідності з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Згідно зі змістом ст. 131 та ст. 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Частиною першою ст. 199 КПК України, визначено що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

25.10.2021 року ухвалою слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.12.2021 року включно.

17.12.2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1, ч.2 ст. 187 КК України призначене у підготовче судове засідання Енергодарським районним судом Запорізької області.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.01.2022 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 призначено до судового розгляду.

У подальшому відносно ОСОБА_5 строки тримання під вартою неодноразово продовжувалися.

Після 24 лютого 2022 року судовий розгляд справи фактично не відбувається, у зв`язку із припиненням роботи Енергодарського міського суду Запорізької області.

Матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 до цього часу з Енергодарського міського суду Запорізької області до іншого суду не передавалися.

На цей час обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою 11 місяців.

На думку суду, на цей час з урахуванням тривалості перебування обвинуваченого під вартою ризики, передбачені ст. 177 КПК України, заявлені прокурором в обґрунтування свого клопотання, суттєво знизилися.

В той же час, подальше тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 в умовах невизначеності, коли кримінальне провадження не передано до іншого суду і фактично розгляд справи зупинений, призведе до порушень прав обвинуваченого.

За вказаних обставин суд вважає, що застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольнити клопотання захисника стосовно зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши останнього з під варти.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки:

-прибувати до суду за викликом;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання: АДРЕСА_3 на іншу адресу;

-не залишати місце свого мешкання цілодобово без відома суду, повідомляючи заздалегідь;

У разі невиконання ухвали та покладених на підозрюваного обов`язків суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право контролю за підозрюваним, має право постановити ухвалу про зміну запобіжного заходу, згідно з положеннями КПК України.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 28 листопада 2022 року.

Направити ухвалу для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 28.09.2022 року о 14.00 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1