Справа № 192/1436/21
Провадження № 1-кп/192/46/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000190, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 серпня 2021 року відносно
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Люботин Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню освіту, не військовозобов`язаний, не одружений, має IV клінічну групу інвалідності, громадянин України, перебуває в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, раніше судимий Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області:

- 03 квітня 2006 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 263, ст. 710, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
- 21 лютого 2007 року за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 10 грудня 2009 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 395, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі;
- 15 серпня 2013 року за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
- 01 листопада 2016 року за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 296, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 23 серпня 2017 року за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 23 вересня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого (в режимі відео конференції) ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 під час відбування покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, яка розташована в с. Аполлонівка, Військове містечко, буд. 37 Солонянського району Дніпропетровської області вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 02 серпня 2021 року приблизно о 10 годині 30 хвилин працівниками установи в приміщенні каб. № 7 відповідно до ч. 5 ст. 102 Кримінального виконавчого кодексу України в присутності двох понятих було проведено обшук речей засудженого ОСОБА_3 , під час якого у правій кишені штанів, одягнених на ОСОБА_3 було виявлено та вилучено речовину масою 0,0265 г, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено опій ацетильований, яку ОСОБА_3 незаконно зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив обставини вчиненого ним проступку.
Пояснив, що 02 серпня 2021 року приблизно о 10 годині працівниками установи в присутності двох понятих було проведено обшук його речей, під час якого у нього було виявлено та вилучено опій ацетильований, який ОСОБА_3 зберігав для особистого вживання без мети збуту. Свою вину визнав.
Враховуючи те, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю. Він діяв з прямим умислом. Обвинувачений є суб`єктом цього проступку.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті в якості обставин, які пом`якшують покарання вказано щире каяття, а обставини, які обтяжують покарання не зазначені.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного вважає, що в даній справі відсутня така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею проступку означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює, бажає виправити ситуацію, що склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання. Однак, суд не встановив усіх цих ознак та вважає, що така обставина, яка пом`якшує покарання - відсутня. Також суд вважає, що в даній справі відсутні обставини, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є проступком, особу обвинуваченого, який є раніше судимим та вчинив нове кримінальне правопорушення в період відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року, під час відбування покарання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, має інвалідність, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?,75 КК України відсутні.

При цьому при призначені остаточного покарання за сукупністю вироків, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 положення ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення не відбувши повністю покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року та частково приєднати невідбуту частину покарання за цим вироком у вигляді 2 років позбавлення волі до нового покарання. Також суд вважає необхідним застосувати правила ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якої один день арешту дорівнює одному дню позбавлення волі.

На думку суду саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Суд також враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17 вересня 2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Тому, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту на строк 4 місяці. Призначення більш м`яких видів покарання з урахуванням відсутності обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає не доцільним та такими, що не досягнуть своєї виховної мети.
При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно постанови про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 25 серпня 2021 року, рідина коричневого кольору масою 1,2124 г приєднані як речові докази та згідно квитанції № 000260 передана на зберігання до ВП № 9, підлягає знищенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В обвинувальному акті зазначено, що витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню №0000190 складають 1 029 гривень 72 копійки, які підлягають стягненню з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 4 (чотири) місяці.

Строк покарання рахувати з 23 березня 2022 року.

Речові докази по справі: рідину коричневого кольору масою 1,2124 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, приєднаний як речовий доказ та згідно квитанції № 000260 переданий на зберігання до ВП № 9 - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 1 029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 копійки документально підтверджених витрат на залучення експерта в дохід державного бюджету.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Головуючий: суддя ОСОБА_1