ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1344/22 Справа № 184/1989/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000183 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.05.2022 року,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який раніше до нього вже був застосований, та який він не порушував.

Також зазначає, що в нього є постійне місце проживання, живе з батьками, які зможуть його утримувати на час дії цього запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали суду, оскільки розгляд кримінального провадження було проведено в режимі відеоконференції, однак зв`язок був поганий, а тому неможливо було почути текст проголошеної судом ухвали, при цьому копію ухвали від 31.03.2022 року вона отримала лише 07.04.2022 року, також просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою обвинуваченому ОСОБА_7 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що до клопотання прокурора не надано доказів неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту.
Зазначає, що в клопотанні прокурора відсутні обгрунтування ризиків.
Вказує на те, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, за місцем роботи характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, окрім того, до нього раніше був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, якого він дотримувався.
Стверджує, що ризики є недоведеними, при цьому суд на обгрунтування існування ризиків кожного разу посилався на одні й ті ж підстави.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.05.2022 року, також визначено заставу в розмірі 450 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 1 116 450 грн.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, що призвело на настання смерті літньої жінки, є не одруженим, будь-яких осіб на утриманні не має, а тому обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, також відсутні чинники, які б могли утримати обвинуваченого від вчинення нових злочинів.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п.1-1) ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Частиною 1 статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає в себе, у тому числі, право доступу до правосуддя, право на захист особисто чи за участю захисника.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ухвала Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2022 року щодо ОСОБА_7 постановлена у судовому засіданні 31.03.2022 року в присутності всіх учасників провадження. Усім присутнім в залі судового засідання було оголошено та роз`яснено порядок і строки його оскарження.
Як вбачається з матеріалів провадження, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2022 року - 12.04.2022 року, що підтверджується конвертом, тобто з пропуском 5-денного строку з дня проголошення ухвали.
Однак, враховуючи викладені в апеляційній скарзі захисника підстави для поновлення строку, а також ст. 117 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, колегія суддів вважає, що зазначені обставини є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, а тому клопотання захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000183 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.09.2021 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 31.03.2022 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не одружений, будь-яких осіб на утриманні не має.
Також слід зазначити, що до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначений ризик встановлений в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлений ризик об`єктивно існує і для його запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
При цьому слід зазначити, що судом розглянута можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, а саме, застави.
Доводи захисника про те, що до клопотання прокурора не надано доказів неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, а також, що в клопотанні відсутні обгрунтування ризиків є безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
Твердження захисника про те, що суд на обгрунтування існування ризиків кожного разу посилався на одні й ті ж підстави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу кожного разу перевіряє наявність тих чи інших ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також чи зменшились ризики, на підставі яких був обраний запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, чому суд першої інстанції надав оцінку в своїй ухвалі.
Посилання обвинуваченого та його захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, живе з батьками, які зможуть його утримувати, за місцем роботи характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, окрім того, до нього раніше був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило смерть потерпілої, та у нападі, поєднаним із насильством.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Поновити захиснику ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3