справа № 631/442/21
провадження № 1-р/631/2/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду заяву органу виконання судового рішення - начальника ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ТЕМНІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 100)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця села Гаврилівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого,

без утриманців, не працевлаштованого,

який зареєстрований за адресом:

АДРЕСА_1 ;

раніше судимого:

?24.12.2015 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням приписів статті 71 цього ж кодексу, до 4 років позбавлення волі. Звільнений 22.11.2019 року з Темнівської виправної колонії Харківської області (№ 100) по відбуттю покарання;

?28.04.2020 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до 3 років обмеження волі;

?02.06.2021 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням приписів частини 1 та 4 статті 70 цього ж кодексу, до 3 років позбавлення волі;

про роз`яснення вироку Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленого 02.06.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/442/21 (провадження № 1-кп/631/87/21),-

в с т а н о в и в:

Вироком Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленим 02.06.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/442/21 (провадження № 1-кп/631/87/21) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2021 року під № 0000128, ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням приписів частини 1 та 4 статті 70 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі (а. с. 115 123).

У резолютивній частині цього судового рішення також зазначено, що строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання та його затримання (а. с. 122 123).

ДЕРЖАВНА УСТАНОВА«ТЕМНІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 100)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України впорядку, визначеному статтею 380 Кримінального процесуального кодексу України, звернулась із заявою про роз`яснення цього вироку Нововодолазького районного суду Харківської області, з проханням вказати, чи обиралась засудженому у даному кримінальному провадженні міра запобіжного заходу (а. с. 145).

Обґрунтовуючи заяву, начальник ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України полковник внутрішньої служби ОСОБА_4 зазначив, що в їх установу для відбування покарання прибув засуджений 02.06.2021 року Нововодолазьким районним судом Харківської області в межах справи з єдиним унікальним № 631/442/21 (провадження № 1-кп/631/87/21) за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням приписів частини 4 статті 70 цього ж кодексу, до 3 років позбавлення волі ОСОБА_3 , 1970 року народження. Під час взяття його на облік виявлено, що резолютивна частина вироку не містить вказівки про міру запобіжного заходу, що вимагає відповідного роз`яснення, у зв`язку із чим подано зазначену заяву.

Вказана заява згідно із відповідним протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, обліково-статистичною карткою справи та Контрольним журналом судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 (а. с. 147).

Представник заявника - ДУ«Темнівська виправна колонія (№ 100)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України у судове засідання не прибув, хоча про його дату, час та місце був повідомлений належним чином відповідно із вимогами чинного кримінального процесуального законодавства України, про причини свого неприбуття не повідомив, проте за допомогою поштових засобів зв`язку надіслав заяву, в якій просив питання вирішити за їх відсутності (а. с. 175, 161).

Засуджений ОСОБА_3 та прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 як процесуальний керівник у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2021 року під № 0000128, яка брала безпосередню участь у розгляді справи за суттю висунутого обвинувачення, у судове засідання також не прибули, про дату, час та місце судового засідання й розгляду заяви органу виконання судового рішення повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини свого неприбуття не повідомили, заяви про відкладення розгляду питання або про його розгляд за їх відсутності не надали (а. с. 18, 115, 175).

З огляду на зміст частини 2 статті 380 Кримінального процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення з повідомленням особи, яка із нею звернулась, та учасників судового провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви.

Отже, неприбуття за судовим викликом у судове засідання представника органу виконання судового рішення у виді вироку суду, прокурора та засудженого не є перешкодою для розгляду заяви про роз`яснення судового рішення за суттю.

За таких обставин, ураховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами, в тому числі й особами, які не з`явились, у порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України їх процесуальних прав на безпосередню участь у розгляді справи в суді, вважає за можливе розглянути питання про роз`яснення судового рішення за їх відсутності.

Дослідивши заяву про роз`яснення вироку, а також матеріали справи з єдиним унікальним № 631/442/21 (провадження № 1-кп/631/87/21) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2021 року під № 0000128, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Так, дійсно вироком Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленим 02.06.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/442/21 (провадження № 1-кп/631/87/21) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2021 року під № 0000128, ОСОБА_3 визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і призначено по даній нормі закону покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. В силу приписів частини 4 і частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком, ухваленим 28.04.2021 року Нововодолазьким районним судом Харківської області, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно визначено до відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Окрім того, у резолютивній частині вироку зазначено, що строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання та його затримання, а речові докази повернути власникові (законному володільцю) (а. с. 115 123).

Згідно з відповідним розпорядженням вирок Нововодолазького районного суду Харківської області, постановлений 02.06.2021 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за частиною 3 статті 185, з урахуванням частини 1 та 4 статті 70 Кримінального кодексу України, до 3 років позбавлення волі, набрав законної сили 03 липня 2021 року (а. с. 131).

07.10.2021 року за вхідним № 5576/21-вх начальник відділу по контролю за виконанням судових рішень повідомив суд про прибуття 03.09.2021 року засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на виконання вироку суду, постановленого 02.06.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/442/21 (провадження № 1-кп/631/87/21) (а. с. 140).

Відтак, із вказаного повідомлення суд убачає дату прибуття засудженого до ДУ «Харківський слідчий ізолятор», проте про час затримання того після звернення вироку до виконання, суду не повідомлено.

Частиною 1 статті 380 Кримінального процесуального кодексу України обумовлено, що якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Тобто процесуальний закон визнає роз`яснення рішення викладенням його у більш ясній і зрозумілій формі.

При цьому, здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

Окрім того, у ході роз`яснення рішення суд повинен розтлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Відтак, виходячи із системного тлумачення положень глави 29 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема вимог статті 380 наведеного вище кодифікованого закону України, роз`ясненню підлягає вирок чи ухвала суду, якщо без такого роз`яснення їх складно виконати внаслідок існування високої ймовірності невірного виконання у зв`язку із неясністю та незрозумілістю їх резолютивної частини.

Отже, судові рішення це правозастосовні акти суду, які викладені у формі вироку або ухвали та в яких вирішено обвинувачення по суті або інші питання кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 124 Основного закону нашої Держави, прийнятого 28.06.1996 року за № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 369 та частинами 1 і 2 статті 371 Кримінального процесуального кодексу України обумовлено, що судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, що ухвалюється іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду в нарадчій кімнаті складом суду, який його здійснював.

У будь-якому випадку вирок повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Приписом частини 4 статті 370 наведеного вище кодифікованого акта визначено, що вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, Європейський суд з прав людини стосовно вмотивованості судового рішення виробив такому позицію, згідно із якою на підставі усталеної практики щодо принципу належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Вказане мовить про те, що наведений обов`язок щодо належного обґрунтування рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має його виконати, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позиції сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навивши обґрунтування своїх рішень.

Відтак, зазначаючи підстави, на яких ґрунтується судове рішення, суд, ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, вирішує низку послідовних питань, читко визначених частиною 1 статті 368 кримінального процесуального кодифікованого закону України.

Зокрема, він вирішує й питання, наведене під номер 14 у вище вказаній нормі права, яка мовить таке: «ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження».

Перелік заходів забезпечення кримінального провадження передбачений частиною 2 статтю 131Кримінального процесуального кодексу України, яка у своєму пункті 9 обумовлює, що ними є запобіжні заходити, тощо.

Одночасно слід зазначити, що чинний кримінально процесуальний кодифікований закон України висуває певні вимоги до змісту вироку, які викладені у його статтях 373 і 374, й розв`язуючи питання, порушене заявником, слід виходити саме з їх змісту.

Отже, з огляду на приписи частини 1, пункту 2 частини 3 та пункту 2 частини 4 статті 374 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду складається із вступної, мотивувальної і резолютивної частини.

При цьому, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються:

1.формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;

2.статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений;

3.докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів;

4.мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення;

5.обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання;

6.мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому;

7.підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду;

8.мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Також, у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються:

?прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
?покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом;
?початок строку відбування покарання;
?рішення про застосування примусового лікування чи примусових заходів медичного характеру щодо обмежено осудного обвинуваченого у разі їх застосування;
?рішення про призначення неповнолітньому громадського вихователя;
?рішення про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру;
?рішення про цивільний позов;
?рішення про інші майнові стягнення і підстави цих рішень;
?рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації;
?рішення про відшкодування процесуальних витрат;
?рішення про винагороду викривачу;
?рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження;
?рішення про залік досудового тримання під вартою;
?строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження;
?порядок отримання копій вироку та інші відомості;
?рішення про включення інформації про обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Відтак, системно аналізуючи вище наведені норми кримінального процесуального права суд достеменно зазначає, що у резолютивній частині вироку вказується рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, яке було прийнято судом під час вирішення питань, визначених у частині 1 статті 368 Кримінального процесуального кодексу України, та викладених у його мотивувальній частині.

Тобто, суд зобов`язаний у нарадчій кімнаті, постановлячи обвинувальний вирок у кримінальному провадження вирішити питання як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження, що свідчить про те, що таки заходи повинні існувати.

Натомість, під час виходу суду до нарадчої кімнати задля ухвалення вироку в межах справи з єдиним унікальним № 631/442/21 (провадження № 1-кп/631/87/21) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2021 року під № 0000128, щодо обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, відомостей щодо застосування у цьому провадженні заходів забезпечення суд не мав.

Вказане чітко викладене у мотивувальній частині вироку: «В рамках цього кримінального провадження заходи забезпечення застосовані не були» (абзац 3 сторінка 7 вироку, а. с. 121).

Отже, Новодолазький районний суд Харківської області, постановляючи 02.06.2021 року обвинувальний вирок в межах справи з єдиним унікальним № 631/442/21 (провадження № 1-кп/631/87/21) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2021 року під № 0000128, повністю дотримався вимог чинного кримінального процесуального кодифікованого законодавства України, і постановлений ним вирок відповідає приписам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права засудженого на отримання мотивованого судового рішення.

Відтак, аналіз приписів частини 4 статті 380 Кримінального процесуального кодексу України приводить к висновку про те, що суд, за наслідками розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, або постановляє ухвалу про роз`яснення судового рішення, яке незрозуміле заявникові, або відмовляє у його роз`ясненні.

Натомість, роз`яснюючи вирок, суд не вправі змінювати зміст вироку, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у ньому. Якщо фактично порушується питання про зміну судового рішення, або про внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів його прийняття, суд відмовляє в роз`ясненні.

З огляду на таке та ураховуючи, що зазначення міри запобіжного заходу є змінюванням змісту відомостей, викладених у вироку Новодолазького районного суду Харківської області, постановленому 02.06.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/442/21 (провадження № 1-кп/631/87/21) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2021 року під № 0000128, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що законних підстав задля його роз`яснення не має, а тому у задоволенні заяви ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ«ТЕМНІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 100)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про роз`яснення цього вироку, слід відмовити повністю.

Постановляючи ухвалу, суд також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому кримінальне провадження перебувало на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтями 9, 124 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями); статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; а також статтями 31, 35 - 37, 84 86, 91, 94, 131 132, 368 371, 373 376, 380, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви органу виконання судового рішення - начальника ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ТЕМНІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 100)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про роз`яснення вироку Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленого 02.06.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/442/21 (провадження № 1-кп/631/87/21),- відмовити повністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання нею законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Ухвалу постановлено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1