УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 572/552/22

15 липня 2022 року
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000480 від 30.11.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно)

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_4 в ході судового засіданні подала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що ризики, які були наявні при обранні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді трамання під вартою на цей час не зникли. Зокрема, обвинувачений спробує переховуватись від суду, оскільки, обвинувачений ОСОБА_3 відразу після вчинення злочинів, покидав місце події, не з`являвся за викликами до органу досудового розслідування, про причини неявки та місце свого перебування слідчого не повідомляв, був оголошений органом досудового розслідування у розшук, що дає достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі останній буде переховуватися від суду. Окрім того, останній може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як вони є товариші обвинуваченого, з якими він перебував після вчинення злочинів, а із врахуванням вчинення ОСОБА_3 тяжких злочинів, дає підстави вважати, що поведінка обвинуваченого може бути не контрольована, в тому числі із заподіянням фізичної та моральної шкоди для здоров`я та життя вказаних свідків. Також є ризик вчинення обвинувачем іншого кримінального правопорушення, оскільки останній є особою раніше судимою за корисливі злочини, офіційно не працевлаштований, постійне джерело доходу та місце роботи відсутні, засобів для існування немає. Окрім цього, особа обвинуваченого є небезпечною, так як останній вчиняв кримінальні правопорушення із застосуванням насильства до потерпілих.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурор не обгрунтував необхідності застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не навів наявність ризиків. Просила суд обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника та просив застосувати до нього домашній арешт.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, керуючись ст. ст. 176-183 КПК України приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Встановлено, що ухвалою Костопільського районного суду від 25.05.2022 щодо ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, до 23.07.2022 року, без визначення розміру застави.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Судом встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 23 липня 2022 року, судовий розгляд кримінального провадження не закінчено.

Не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів та за які законом передбачене покарання у вигляді позбавленням волі, та визначені ст.177 КПК України ризики, а саме: переховування від суду, а також можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які на даний час у кримінальному провадженні свої покази в судовому засіданні не надали, ризик вчинення іншого кримінального провадження на час розгляду кримінального провадження, не відпали і вони в повній мірі обґрунтовують подальше тримання ОСОБА_3 під вартою, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та обрати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні встановлено, що обставини кримінального провадження з часу продовження запобіжного заходу не змінились, будь-яких доказів про зменшення чи відсутності ризиків передбачених ст.177 КПК України, суду не подано.

Суд рахує, що встановлені обставини виправдовують подальше утримання останнього під вартою, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд також не вбачає можливості застосувати заставу, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Згідно ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, тобто до 13 вересня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

СуддяОСОБА_1