УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/5023/22

Номер провадження 1-кс/495/1702/2022

26 серпня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вишневе Татарбунарського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
25.08.2022 року слідчий відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, в клопотанні слідчим зазначено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.01.2022 №2102-ІХ, з 26.03.2022 Указ Президента України від 14.03.2022 року №133/2022, затверджений Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, з 25.04.2022 Указ Президента України від 18.04.2022 року №259/2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, з 25.05.2022 Указ Президента України від 17.05.2022 року №341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 року №2263-ІХ на території України введено воєнний стан.
13.05.2022 року ОСОБА_4 , засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, в силу ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік та 6 місяців, але ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин:
15 липня 2022 року, в денну пору доби (встановити точний час під час досудового розслідування не представилось за можливе), ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що його дії не будуть поміченими сторонніми особами, проник до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , де через відчинене вікно зазначеного домоволодіння, проник до будинку звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з тумбочки зі спальної кімнати, викрав грошові кошти в сумі 1000 гривень та 8000 доларів США (1 долар США = 29 гривень 25 копійок за курсом Національного Банку України станом на 15.07.2022 року), який в перерахунку на національну валюту (гривню) має загальну вартість 234 000 гривень, та з тумбочки робочої кімнати мобільний телефон «Nomi і184», білого кольору вартістю 360 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_7 .
Після вчинення злочину ОСОБА_4 , з місця події зник заподіявши збитків потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 235 360 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.
22.08.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, допитом потерпілого ОСОБА_7 , показаннями свідків, висновком експерта №22-3303, протоколом обшуку від 15.07.2022 та іншими доказами по справі.
Згідно статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі у зв`язку з введенням Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.01.2022 №2102-ІХ, на території України воєнного стану може покинути територію України не маючи паспорту громадянина України для виїзду за кордон; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, слідчий зазначив, що необхідно врахувати наступні обставини: достатність доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення; майновий стан відсутність постійного джерела доходу у підозрюваного; ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років; можливість незаконно впливати на свідків, які наразі не допитані в повному обсязі по кримінальному провадженню та потерпілого з метою викривлення їх показань; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення перебуваючи на свободі, навіть при покладенні на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України (наприклад з метою впливу чи залякування свідків): перебуваючи на волі, підозрюваний може залишити місце проживання, ухилитися від суду.
За твердженням слідчого, вищевикладене свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, а також проведення і завершення судового розгляду справи протягом розумного строку, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
На підставі викладеного слідчий посить клопотання задовольтни та з врахуванням вище наведенного обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в судовому засіданні зазначив, що він не згоден з підозрою, інкримінованого йому кримінального правопорушення не вчиняв. Просив обрати йому міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні з клопотанням слідчого не погодився, так як підозра слідчого не обгрунтована, ризики відсутні. Зазначив, що його підзахисний бажає співпрацювати зі слідством, а його не визнання своєї вини не є підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що до його підзахисного можливо застосувати більш мяку міру запобіжного заходу не пов`язану з тримання під вартою, а саме нічний домашній арешт, оскільки підозрюваному необхідний час для вирішення господарських справ щодо утримання сімї, так як на його утриманні перебувають дружина та дитина. З урахуванням викладенних у запереченні обставин, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до його підзахисного більш мякий запобіжний захід, не повязанний с триманням під вартою, а саме домашній арешт у певний час доби з покладанням обов`язків.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000836 від 15.07.2022 року за правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України.

22.08.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події, допитом потерпілого ОСОБА_7 , показаннями свідків, висновком експерта №22-3303, протоколом обшуку від 15.07.2022 та іншими доказами по справі.

За твердженням слідчого, підозрюваний ОСОБА_4 не будучи обмеженим у вільному пересуванні може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також скоїти інші кримінальні правопорушення. Все це, на думку слідчого свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно із ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, слідчим суддею встановлено наявність обгрунтованної підозри відносно ОСОБА_4 , але надана низка доказів, яка є низькою щодо вчиненя підозрюваним ОСОБА_4 зазначених в клопотанні ризиків. Крім цього, слідчий суддя враховує ту обставину, що з моменту скоєння злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та оголошення йому підозри, минув майже місяць, під час якого він перебував за місцем свого постійного проживання, самостійно зявився до суду для розгляду даного клопотання та відсутні докази впливу на свідків, потерпілого.

З урахуванням вище викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, у якого є цивільна дружина та дитина, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушеня, однак доведенність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий у клопотанні є низькою, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

При виконанні вказаних обов`язків підозрюваним буде досягнуто дієвість кримінального провадження та його оперативність, проведення досудового розслідування у розумні строки, виключено ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто з 26.08.2022 року до 24.10.2022 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду по виклику за необхідністю;
- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків, а саме у разі їх недотримання або порушення може бути обраний більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу направити для виконання до РВП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 31.08.2022 року о 10:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1