Справа № 732/512/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/327/22
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в режимі відеоконференції, матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 05 серпня 2022 року.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник - адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що клопотання прокурора не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, так як у ньому зазначені обставини без посилання на докази, що є неприпустимим.

Звертає увагу, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 не було вручено, що порушило його право на захист.

Заявлені прокурором ризики, що стали підставою для продовження запобіжного заходу, та висновки суду в цій частині є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, судом здійснено передчасні висновки щодо ухилення, так як зі слів ряду свідків встановлено, що обвинувачений постійно проживав за адресою в м. Бориспіль, на вказану адресу судові повістки не надходили та рідним не вручались. Крім того, правоохоронні органи не зверталися до цих осіб з метою розшуку ОСОБА_7 , що свідчить про те, що розшук фактично не здійснювався.

На думку апелянта, ризик впливу на потерпілого та його сина також не підтверджений належними доказами, так як дані, які б свідчили про погрози з боку обвинуваченого, відсутні.

Крім того, матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність фактів ухилення ОСОБА_7 від органів досудового розслідування.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не є існуючим, так як досудове розслідування у даній справі здійснюється з 2015 року та органом досудового розслідування виявлені та вилучені всі речі, які мають значення для встановлення істини у справі.

Посилаючись на норми КПК України щодо оцінки доказів та безпосередності їх дослідження, також на показання свідків та протоколи слідчих дій, захисник вважає, що ухвала суду не відповідає вимогам КПК України, так як судом взагалі не досліджувались докази.

Вказує, що поза увагою суду залишились міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, його позитивна характеристика з місця проживання, сімейний стан, в тому числі народження дитини та проживання разом з батьком, який є інвалідом 3 групи.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, представника потерпілого та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою Чернігівського районного суду від 13.08.2021 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався ухвалами суду.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, він може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Доводи захисника про те, що у даному кримінальному провадженні відсутній ризик впливу на потерпілого та його сина, не заслуговують на увагу, так як судовий розгляд проводиться спочатку та судом приймаються до уваги виключно ті показання потерпілих та свідків, які будуть отримані під час судового розгляду.

Крім того, матеріалами провадження встановлено, що обвинувачений оголошувався у розшук та порушував запобіжний захід у виді домашнього арешту, тому ризик ухилення від суд продовжує існувати.

Дані про особу обвинуваченого та наявність міцних родинних і соціальних зв`язків, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду з врахуванням вищевказаних обставин та в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів зазначає, що суд на даній стадії судового засідання не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, тому твердження апелянта про не дослідження судом доказів, зокрема, показань свідків та протоколів слідчих дій, не заслуговують на увагу.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про порушення права ОСОБА_7 на захист у зв`язку з недотриманням судом строків вручення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та як клопотання прокурора було вручено обвинуваченому у строки, визначені КПК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4