Справа № 452/1200/17
Провадження № 1-кп/452/80/2022
ВИРОК
Іменем України

04 липня 2022 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Кружики Самбірського району Львівської області, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньо - спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, військовозобов`язаного, раніше несудимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 відданий до суду за те, що 04.02.2017 року приблизно о 20 год., керуючи автомобілем марки «САЗ 3507» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в кабіні якого перевозив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та рухаючись ним по вул. Самбірській в

с. Калинів Самбірського району Львівської області у напрямку до м. Новий Калинів Самбірського району, при проїзді її ділянки в районі будинку № 38, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів "видимість у напрямку руху", "небезпека для руху"); Р.2 п.п. 2.3 б), д), 2.9 а); Р.12 п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, він перевищив допустиму швидкість руху в даних дорожніх умовах по видимості елементів проїжджої частини дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді настання видимості на проїжджій частині дороги пішохода ОСОБА_11 , якого мав об`єктивну можливість своєчасно виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, чим своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на ОСОБА_11 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці даної пригоди, і в його діях убачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Таким чином, ОСОБА_7 04.02.2017 року, приблизно о 20 год., керуючи автомобілем марки «САЗ 3507» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним по вулиці Самбірській в с. Калинів Самбірського району Львівської області у напрямку до м. Новий Калинів Самбірського району, при проїзді її ділянки в районі будинку № 38, скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої наступила смерть потерпілого

ОСОБА_11 .

Потерпіла ОСОБА_12 до початку судового розгляду пред`явила цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 800000 (вісімсот тисяч) грн., посилаючись на те, що зазнала та зазнає болю від втрати свого чоловіка ОСОБА_11 , знаючи, яких страждань він зазнав у зв`язку з наїздом на нього вантажного автомобіля. Додаткового болю завдає також те, що обвинувачений, розуміючи значення скоєного не тільки не намагався допомогти, знаючи що загиблий був єдиним годувальником сім`ї і тепер в неї залишилося на утриманні четверо малолітніх дітей, а навіть не вибачився перед нею. Заподіяна їй психологічна травма проявляється у втраті: довіри до оточуючих людей; звичного способу життя; здорового сну; істотного погіршення можливість реалізації своїх звичок та бажань. Також внаслідок згаданих подій та моральних страждань відбулося погіршення її стану здоров`я, внаслідок хвилювань, які вона постійно переносить, неодноразово втрачала свідомість, і, як наслідок, їй викликали швидку медичну допомогу, а також і як потерпіла - позивач була вимушена звернутися до Самбірської ЦРЛ за медичною допомогою.

Тому просить стягнути з обвинуваченого в її користь 800 000 грн. заподіяної моральної шкоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину щодо обставин скоєння інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і показав, що 04 лютого 2017 року своїм автомобілем проїжджав частину дороги сполученням

Волоща-Дубляни Калинів в напрямку м. Новий Калинів Самбірського району. Його автомобіль марки САЗ 3507 номерний знак НОМЕР_1 був завантажений дровами. В кабіні автомобіля перебувало двоє пасажирів: ОСОБА_13 та Оганісян Оганес. Рухався зі швидкістю приблизно 50 км / год. із включеними ближніми габаритами посередині своєї смуги руху. Близько 20 год., проїжджаючи через с .Калинів в темну пору доби назустріч рухався легковий автомобіль з увімкненим дальнім світлом фар, який оминув його. В той момент посеред дороги побачив пішохода, одягнутого в темний одяг, який йшов ближче правої сторони йому назустріч, повернутим обличчям до автомобіля. Змушений був різко вивернути кермо вліво та застосувати екстрене гальмування, проте, уникнути наїзду на пішохода не зміг і передньою правою частиною транспорту наїхав на нього, після чого зупинив авто. Коли вийшов на дорогу разом з пасажирами, побачив, що пішохід лежить з лівої сторони проїжджої частини дороги на спині, непритомний. Оганісян викликав швидку медичну допомогу, по приїзду якої медики констатували смерть пішохода.

Покриття дороги було мокре, йшли незначні опади у вигляді мряки, дорога не освітлювалася

За кермом автомобіля перебуває з 1987 року. Жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Заперечив керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Показав, що з потерпілою на даний час помирився. Частково відшкодував їй заподіяну моральну шкоду, що підтверджується наявними в матеріалах справи спільними письмовими розписками.

В позасудовому порядку уклав з нею угоду щодо розміур та порядку відшкодування шкоди. Невідшкодованою залишилась сума 232500 (двісті тридцять дві тисячі п`ятсот) грн., яку згідний добровільно сплачувати відповідно до укладеної угоди.

Крім повного визнання вини обвинуваченим щодо обставин вчиненого, його винуватість у скоєному доведена показаннями потерпілої, свідків, матеріалами справи, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_12 , даними в судовому засіданні про те, що вона являється дружиною покійного ОСОБА_11 та матір`ю чотирьох дітей, які є малолітніми. Перебуває у відпустці по догляду за найменшою дитиною.

З обвинуваченим раніше знайома не була. Щодо суті справи показала, що біля 22 год.

30 хв. 04.02.2017 року до неї зателефонувала кума ОСОБА_14 і повідомила про смерть її чоловіка ОСОБА_15 внаслідок ДТП. Не усвідомлюючи в повній мірі почуту інформацію, вона вибігла надвір та разом з кумою поїхали на автомобілі знайомого ОСОБА_16 через

2 години після пригоди, біля 22 години. прибули на місце ДТП. Чоловік лежав на землі на лівій стороні проїжджої частини дороги до напрямку руху м.Новий Калинів, ближче до узбіччя, біля голови зауважила велику пляму, подібну на кров. Нічого не пригадує, оскільки знепритомніла та їй надавали медичну допомогу. Показала, що

04.02.2017 чоловік близько 18 год. вийшов з дому, спиртних напоїв не вживав перед виходом. Пішов до брата допомогти заготовляти дрова.

Просить обвинуваченого не позбавляти волі, так як на утриманні у неї є четверо малолітніх дітей, яким він не зможе матеріально допомагати, якщо буде позбавлений волі.

Щодо розв`язання цивільного позову пояснила наступне. Між нею та потерпілим в позасудовому порядку укладено мирову угоду щодо розміру та порядку відшкодування шкоди. Розмір відшкодування (моральної шкоди) погоджений у розмірі 300000 (триста тисяч) грн., з яких обвинувачений добровільно відшкодував 67500 (шістдесят сім тисяч п`ятсот) гривень. Залишились невідшкодованими 232500 (двісті тридцять дві тисячі п`ятсот) грн., які просить стягнути з обвинуваченого з підстав, зазначених в позовній заяві;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , даними в судовому засіданні про те, що в лютому місяці 2017 року біля 20 години в день пригоди він разом зі свідком ОСОБА_17 перебував в кабіні автомобіля, кузов якого був завантажений дровами. За кермом автомобіля знаходився обвинувачений ОСОБА_7 Рухались з села Гординя в сторону села Пиняни Самбірського району. ОСОБА_7 був тверезий.

Щвидкість автомобіля складала близько 40 - 50 км/год. Було темно. Дорога не освітлювалась. В кабіні автомобіля погано горіло світло. Транспорт був справний, рухався із включеним ближнім світлом фар. Асфальтне покриття дороги було мокре, на узбіччі лежав сніг. Їм назустріч їхала машина із включеними дальніми фарами, яка їх засліпила. Коли машина їх оминула, вони встигли проїхати біля 5м і він почув раптовий удар на правій смузі. Перед тим водій різко дав вправо, застосував екстрене гальмування, автомобіль почало заносити і він зупинився на узбіччі.

Всі вибігли з автомобіля, побачили людину, яка лежала боком посередині дороги. Він відразу викликав карету швидкої медичної допомоги, яка прибула на місце події через 10 15 хвилин, а потім дві патрульні машини працівників поліції. Їх було не

менше 3-4 особи;

Водій перебував у стресовому стані;

- показаннями свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні про те, що

04.02.2017 року біля третьої години ОСОБА_7 попросив його допомогти завантажити на автомобіль дрова і близько четвертої години вони поїхали до місця призначення. Їх там чекав ОСОБА_10 . Завантаживши, поїхали в село, назви якого він не пригадує, оскільки не являється місцевим мешканцем. За дорогою не слідкував. Під час руху транспорту спілкувався з ОСОБА_10 . Надворі було темно, мряка, дорожнє покриття мокре, на узбіччі лежав сніг. Була незначна мряка, проїжджа частина дороги була чистою. Жодних пішоходів не бачив. Освітлення дороги було відсутнє. Ліхтар світив біля військової частини. Це приблизно за 100 м від місця ДТП.

Швидкість автомобіля становила приблизно 40-50 км/год. За спідометром він не спостерігав. Проїжджаючи село Калинів, перед поворотом вліво зауважив на дорозі автомобіль, який рухався їм назустріч з яскравим освітленням, осліпив їх і оминув. ОСОБА_7 раптово застосував гальмування, Був відчутний удар авто об якусь перешкоду з боку передньої правої частини транспорту. Автомобіль занесло. Коли всі вийшли з кабіни автомобіля, він побачив, що за декілька метрів позаду автомобіля на зустрічній проїжджій частині дороги посередині лівої смуги невідомий чоловік. ОСОБА_10 викликав працівників швидкої допомоги та після цього ОСОБА_7 виїхав на праве узбіччя. При огляді пішохода медичні працівники зафіксували його смерть.

Водій ОСОБА_7 та він перебували у стресовому стані.

Показав, що того дня він був з обвинуваченим цілий день. Спиртних напоїв

ОСОБА_7 з ним не вживав.

- показаннями свідка ОСОБА_18 , з яких убачається, що потерпіла являється її кумою, з обвинуваченим вона незнайома. Щодо обставин справи пояснила, що

04.02.2017 року вона разом з кумою була на місці ДТП.

Зі слів сусідів їй стало відомо про пригоду. Згодом вона повідомила про це і свою куму, потерпілу по даній справі. Коли разом з потерпілою та свідком ОСОБА_19 біля 21 ї години приїхали на місце події, побачила, що на узбіччі по правій стороні стояв вантажний автомобіль. ОСОБА_11 лежав з лівої сторони дороги від села Кружики посеред дороги, ноги були ближче до узбіччя, голова - до середини дороги. Ділянка, де відбулась ДТП, не була освітлена. Це був зимовий період, однак проїжджа частина дороги була чиста. Опадів не було. На узбіччі лежав сніг;

- показаннями свідка ОСОБА_16 даними у судовому засіданні про те, що 04.02.2017 року він за проханням потерпілої ОСОБА_20 привозив її та ОСОБА_18 на місце пригоди. За метрів 30 до цього місця світив ліхтар. Він зупинив свій автомобіль за 150 м від КПП військової частини. Дорожнє покриття було чисте. З автомобіля виходив на 10-15 хвилин, потім повернувся назад до машини. До місця ДТП не підходив, нічого не оглядав. Зауважив лише працівників поліції та вантажний автомобіль, який стояв збоку з правої сторони. З місця пригоди він поїхав сам, залишивши там потерпілу та ОСОБА_18 ;

-показаннями свідка ОСОБА_21 , даними в судовому засіданні, з яких відомо, що цього дня за 4 години до ДТП підвозив ОСОБА_11 з його знайомим ОСОБА_22 (не виключає, що це його кличка) ОСОБА_23 з

АДРЕСА_3 . ОСОБА_11 повідомив йому, що їде до свого брата гострити ланцюг. Обидва були в тверезому стані;

-показаннями свідка ОСОБА_24 , даними в судовому засіданні, з яких відомо, що 04.02.2017 року від ОСОБА_25 він дізнався про ДТП. По приїзду на місце побачив на асфальті мертвого ОСОБА_11 , який лежав в калюжі крові. До місця пригоди підходив за 30 метрів. Збоку стояв автомобіль марки ГАЗ синього кольору, розвернутий в сторону Нового Калинова. Через 20 хв. поїхав з місця події;

-показаннями свідка ОСОБА_26 , даними в судовому засіданні про те, що разом з Нечаєм їздив на місце ДТП. В той вечір була мряка. Дорожнє покриття чисте. Від місця пригоди знаходився за 30 50 метрів бачив ОСОБА_11 , який лежав на животі на дорозі, ближче до лівого узбіччя. Неподалік на узбіччі автомобіль ГАЗ 53 синього кольору:

-показаннями свідка ОСОБА_27 , даними в судовому засіданні про те, що в день ДТП перебував у складі слідчо оперативної групи Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області. Слідчий ОСОБА_28 проводив огляд місця події. Відбувся наїзд автомобіля на пішохода з летальним наслідком. Водія було скеровано на медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння. Більше нічого не пригадує;

-показаннями допитаного в судовому засіданні як свідка свідка ОСОБА_28 , з яких відомо, що на той час працював старшим слідчим в особливо важливих справах ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУ у Львівській області і 04.02.2017 року виїжджав у складі слідчо оперативної групи на місце ДТП в с. Калинів Самбірського району.

У зв`язку з плином часу детально відтворити події не може. Відбулась ДТП зі смертельним наслідком. Від чергового Головного управління Національної поліції у Львівській області та свого безпосереднього керівника отримав вказівку виїхати на місце події. В цей день опадів не було. На дорозі в с. Калинів стояв вантажний автомобіль. Асфальтне покриття дороги було мокре, але чисте.

З метою відтворення обстановки та обставин події призначався слідчий експеримент з участю ОСОБА_7 та його адвоката. Не пригадує, чи встановлювалася швидкість руху транспортного засобу, що скоїв наїзд. Зовнішніх ознак стану алкогольного сп`яніння у водія не було;

-допитаний свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні показав, що 04.02.2017 року виїжджав як слідчий Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області на місце ДТП в

с. Калинів Самбірського району. Протокол огляду місця події ДТП оформляв та складав старший слідчий в особливо важливих справах ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУ у Львівській області ОСОБА_30 . Йому відомо, що був наїзд вантажного автомобіля на пішохода. Обставин ДТП не пригадує. За вказівкою слідчого скеровував ОСОБА_7 в медичний заклад для освідування для встановлення етанолу в його крові. Не може сказати, була прокурором винесена відповідна постанова про таке освідування, чи перебував

ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння не пригадує;

-показаннями свідка ОСОБА_31 , який в судовому засіданні повідомив, що в день ДТП як лікар приймального відділення КЗ «Самбірська центральна районна лікарня» він проводив медичне освідування ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння, про що було складено відповідний медичний висновок шляхом забору крові. В акті не зазначено жодних ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 . Проведеним експертом лабораторним дослідженням встановлено, що в його крові було виявлено 0,45 проміле алкоголю. Забір крові проводила медична сестра;

- даними допиту у якості свідка в судовому засіданні лікаря-нарколога КЗ Самбірська центральна районна лікарня» ОСОБА_32 про те, що виявлена кількість спирту у крові ОСОБА_33 0,45 проміле може утворювати ейфорійний настрій та неуважність, а також впливати на реакцію та поведінку особи. Проте, в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №76, який проводився 05.02.2017 року о 00 год. 45 хв., будь які ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_7 відсутні;
-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_34 про те, що працює завідувачем приймального відділення в КМП «Рудківська лікарня». З приводу обставин ДТП нічого пояснити не може. В приймальному відділенні медичного закладу є черговий лікар, який проводить медичне освідування доставленої особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Відбираються два зразки крові в спеціальну посудину, опечатуються з підписами двох понятих на підставі постанови про вилучення крові. Кров зберігається протягом 90 днів в холодильнику, що не впливає на її якість. Іноді забір крові проводиться без скерування, якщо це було ввечері, а зранку працівник поліції привозить даний документ;

- протоколом огляду місця події від 04.02.2017 року та додатками до протоколу, згідно якого пошкоджень дорожнього покриття на місці ДТП не виявлено, асфальтне покриття мокре, на узбіччях льодове нашарування в незначній кількості, відсутність електричного освітлення. На автомобілі виявлено: ушкодження решітки, розбита права передня фара, авто було в кузові завантажене приблизно 4 м кубічними лісоматеріалами; видимі елементи слідів коліс розташовані на лівому краю дороги по напрямку руху до м. Новий Калинів. На місці ДТП виявлено дві плями РБК, подібних на кров, вказано дані щодо нерівностей, ширини дорожнього покриття, дорожньої розмітки, дорожніх знаків, умов освітленості, локалізації пошкоджень на транспортному засобі марки САЗ-3507 р.н.

НОМЕР_2 , завантаження транспортного засобу на момент огляду. Відомості щодо слідів шин, ознак напрямку руху транспортного засобу щодо наявності слідів контактної взаємодії особи з навколишніми об`єктами, предметами, відомості про труп, вилучені речі і предмети (том № 1 а.с. 50-59).

Протокол прочитано і підписано кожним учасником даної слідчої дії. Жодних зауважень щодо проведення такого огляду і правильності складення протоколу ні від кого не поступало, а відтак, відсутні будь які підстави визнавати цей доказ недопустимим за клопотанням сторони захисту щодо неправильного його складення;

- даними протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 0440-00203-16 від 16.05.2016 року, згідно якого відомо, що транспортний засіб марки САЗ 3507 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано технічно справним (том № 1 а.с. 68);

- протоколом огляду предметів, а саме одягу з трупа ОСОБА_11 від

14.02.2017 року, проведеного за участю судово-медичного експерта ОСОБА_35 , згідно з яким відомо про виявлені під час огляду предметів наявні пошкодження на одязі (том № 1 а.с. 74-75);

- даними протоколу огляду предметів від 20.02.2017 року, та фото-таблицею до нього згідно якого відомо про результати проведеного на території ТОВ «АЛАР»

м. Самбора огляду, а саме зважування вантажу у вигляді автомобіля САЗ 3507 р.н. НОМЕР_1 та лісоматеріалів. Із наведеного протоколу відомо, що загальна вага даного автомобіля із вантажем становить 5,960 тонн (том № 1 а.с. 98-103);

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №76, з якого відомо, що огляд ОСОБА_7 проводився
05.02.2017 року о 00 год. 45 хв. (т. 2, а.с.3);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №76, сладеного о 0 год. 45 хв. 05.02.2017 року, з якого убачається, що ОСОБА_7 оглянутий 05.02.2017 року о 02 год.
45 хв. (т. 2, а.с. 4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу (учасника ДТП) з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість ОСОБА_7 був скерований для медичного огляду у Самбірську лікарню о 00 год. 45 хв. 05.02.2017 року, в той час, як подія (ДТП) мала місце 04.02.2017 о приблизно о 20 год. (т.2, а.с.5);
- наступним висновком експерта № 555/2017-т від 14.02.2017 року, складеного лікарем судово-медичним експертом-токсикологом ОСОБА_36 , згідно якого відомо, що при судово-токсикологічній експертизі речового доказу крові ОСОБА_11 , 1982 року народження, в його крові виявлено етиловий спирт у кількості 1,73 % (проміле), сечі - 2,55% (проміле); не виявлено: метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів (том № 1 а.с. 114);

- даними висновку експерта № 26/17 від 14.03.2017 року та додатком до нього, згідно яких відомо, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено зірчастий перелом потиличної кістки зліва і відходженням 5 променів на склепіння та основу черепа, субдуральні гематоми в лобних та потиличних ділянках, крововиливи в оболонки, тканину та шлуночки головного мозку, перелом 6 ребра справа по передньо-пахвовій лінії, закритий перелом лівого стегна в нижній третині, забійну рану на фоні садна в потиличній ділянці в проекції перелому черепа, садно в потиличній ділянці посередині, садно в тім`яній ділянці зліва, садно в тім`яній ділянці справа, садно в скроневій ділянці справа, садно в правій виличній ділянці, садно на правій вушній раковині, садно на каймі верхньої губи, синець на задній поверхні грудної клітки справа в ділянці верхнього краю лопатки, садно на передній поверхні грудної клітки справа в надключичній ділянці, точкові садна на передній поверхні грудної клітки в проекції грудинно-ключичних суглобів, садно на передній поверхні грудної клітки справа в ділянці реберної дуги по середньо-ключичній лінії, поверхнева рана на тильній поверхні лівої кисті, садно на задній поверхні тазу справа в ділянці крила клубової кістки, садно на задній поверхні правої сідниці, садно на передній поверхні лівого стегна в нижній третині, яке закінчується в нижній частині забійною раною, садно на задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, осаднення шкіри у вигляді косо вертикальних ліній на передній поверхні правого стегна в середній третині, садно на передній поверхні правого колінного суглобу, які утворились від дії твердих тупих предметів, можливо внаслідок удару до виступаючих частин автомобіля, встановлення яких саме не входить в компетенцію судово-медичної експертизи, а в компетенцію комплексної експертизи, з послідуючим відкиненням тіла та удару задньою поверхнею голови до твердого покриття дороги в час і при обставинах вказаних в постанові, характерні для утворення при ДТП, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень відносно живих осіб.

Смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступила біля 1 доби до судово-медичної експертизи трупа, що підтверджується ступенем розвитку трупних явищ, внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломом склепіння та основи черепа, субдуральними гематомами в лобних та потиличних ділянках, крововиливами в оболонки, тканину та шлуночки головного мозку, переломом 6 ребра справа по передньо-пахвовій лінії, закритим переломом лівого стегна в нижній третині, забійною раною на фоні садна в потиличній ділянці в проекції перелому черепа, множинними саднами і синцями тіла, являлась несумісною з життям, перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті і привела до швидкого настання смерті.

Враховуючи локалізацію, характер та механізм спричинення ушкоджень на тілі трупа, можна стверджувати, що в момент первинного контакту з транспортом потерпілий знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні і був повернутий до травмуючої сили передньою поверхнею тіла.

Судово-медичних даних про переїзд тіла колесами транспорту, здавлення чи волочіння, при судово-медичній експертизі трупа не виявлено.

Згідно висновку експерта № 26/17 від №555/2017-т від 14.03.2017 року та висновку експерта № 555/2017-т від 14.02.2017 при судово-токсикологічній експертизі крові та сечі з трупа ОСОБА_11 , 1982 року народження, виявлено етиловий спирт в кількості в крові 1,73% (проміле), в сечі 2,55 % (проміле). Вказана

концентрація етилового спирту в крові при житті могла відповідати сп`янінню середнього ступеню.

Згідно висновку експерта № 154/2017-ім від 09.02.2017 року судово-імунологічної експертизи крові від трупа ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кров від трупа ОСОБА_11 , 1982 р.н., відноситься до групи А В за ізосерологічною системою АВО (том №1 а.с. 105-111);

- наступним висновком експерта № 154/2017 ім від 09.02.2017 року, з якого убачається, що кров від трупа ОСОБА_11 , 1982 року народження, відноситься до групи А В за ізосерологічною системою АВО, (т. 1, а.с.112 113);

- даними висновку № 595 судової транспортно-трасологічної експертизи від 21.03.2017 року та фото-таблиці до нього відомо, що наїзд автомобіля марки САЗ 3507 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на пішохода відбувся серединою передньої частини автомобіля. Наїзд автомобіля марки САЗ 3507 реєстраційний номерний знак

НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_11 відбувся на лівій смузі проїзної частини дороги, відносно напрямкуруху вказаного автомобіля в сторону м. Новий Калинів, на ділянці, що розташована дещо раніше місця фіксації першої плями речовини бурого кольору, яка подібна на кров (том №1, а.с. 125-127).

Допитаний в судовому засіданні в порядку роз`яснення старший судовий експерт лабораторії трасології і балістики Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_37 підтримав свій висновок і показав, що дослідження проводились на підставі даних слідчим вихідних. На місці події не було виявлено будь яких слідів гальмування, а тому встановити швидкість транспортного засобу виявити було неможливо. Будь які ознаки наїзду не відображені на місці події. Потреби надавати для огляду автомобіль, яким керував ОСОБА_7 , не було.

А тому посилання, на думку сторони захисту, на допущені помилки щодо ненадання слідчим судовому експерту транспортного засобу для дослідження, н встановлення конкретної швидкості його руху під керуванням ОСОБА_7 в момент ДТП не можуть служити правовою підставою для визнання даного висновку як доказу недопустимим;

- даними висновку експерта № 1/184 від 03.03.2017 року, згідно якого на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «САЗ-3507» р.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи виявлено не було. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля «САЗ-3507» р.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи виявлено не було. На момент огляду система освітлення автомобіля «САЗ-3507» р.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані, однак виявлено невідповідність вимогам ПДР України, яка полягає у пошкодженні (розбитті) розсіювача правої фари. Так як робоча гальмівна система та система ручного керування автомобіля «САЗ 3507» р.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані, яких-небудь несправностей систем виявлено не було, то питання слідства про час виникнення несправностей вказаних систем відносно моменту ДТП, можливість водієм виявити несправності перед виїздом та під час експлуатації автомобіля та чи знаходяться несправності в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди втрачають технічний зміст. Механічні пошкодження правої фари автомобіля «САЗ 3507» р.н.з.
НОМЕР_1 виникли під час ДТП. Так як пошкодження правої фари автомобіля «САЗ-3507» р.н.з. НОМЕР_1 виникли внаслідок ДТП, то питання слідства про можливість водієм виявити вказані вище пошкодження перед виїздом та під час експлуатації автомобіля та чи знаходяться пошкодження в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди втрачають технічний зміст (том № 1, а.с. 130-135);

- даними висновку комісійної судово-автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП № 1697 від 24.04.2017 року, згідно якого відомо, що при заданих вихідних даних вибрана водієм ОСОБА_7 швидкість руху 50 км/год, з технічної точки зору, не відповідала видимості дороги у напрямку руху, яка складала 22,3 м (оскільки при такій видимості дороги значення допустимої швидкості руху складає величину біля 39...43 км/год). При заданих вихідних даних водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 шляхом своєчасного застосування гальмування (як способу зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі). У заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_7 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «видимість у напрямку руху »; «небезпека для руху»); 2.3 (пунктів «б» та «д»); 12.2 та 12.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був рухатись із допустимою швидкістю виходячи із видимості елементів проїзної частини та своєчасно застосувати екстрене гальмування із заданого слідчим моменту виникнення небезпеки для руху. Виходячи з того, що водій ОСОБА_7 рухався із швидкістю, яка не відповідала допустимій швидкості руху по видимості елементів проїзної частини та враховуючи той факт, що вказаний водій мав технічну можливість уникнути скоєння наїзду на пішохода ОСОБА_11 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, то дана експертиза має підстави стверджувати, що дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «видимість у напрямку руху»; «небезпека для руху» ); 2.3 (підпунктів «б» та «д» ); 12.2 та 12.3 ПДР України. При заданих вихідних даних причинами настання даної ДТП, з технічної точки зору, є: - невідповідність дій водія ОСОБА_7 вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «видимість у напрямку руху »; «небезпека для руху» ); 2.3 (підпунктів «б» та «д» ) ; 12.2 та 12.3 ПДР України; - вихід пішохода ОСОБА_11 на смугу руху автомобіля «САЗ 3507» реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим пішохід створив небезпеку для руху водієві ОСОБА_7 (том № 1, а.с. 151-154).
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт лабораторії автотехнічних досліджень Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_38 підтримав свій висновок і показав, що при складанні даного висновку брались повний комплект вихідних даних, заданих слідчим. Зокрема, швидкість транспортного засобу під керуванням ОСОБА_7 становила 50 км / год. Не було необхідності брати до уваги вагу автомобіля. Відсутність підпису на одному аркуші не може слугувати підставою для визнання такого висновку незаконним. Однією з підстав ДТП був вихід пішохода на дорогу, який створив небезпеку водію ОСОБА_7 , проте, питання щодо встановлення вини пішохода на вирішення експертизи не задавалось. Обвинувачений не вибрав допустимої швидкості, щоб з урахуванням видимості уникнути наїзду.
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт автотехнік ОСОБА_39 підтримав свій висновок і показав, що вихідні дані для проведення експертизи задавав слідчим. Така швидкість становила 50 км/ год. Однак, навіть при швидкості 39 43 км/ год. водій ОСОБА_7 з урахуванням видимості мав би технічну можливість уникнути наїзду.
Висновок експерта відповідає вимогам ч.1 ст. 101 КПК України так як є докладним описом проведених досліджень та зроблених за їх результатами висновкам, в ньому надані обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені слідчим.

З тих підстав суд не бере до уваги посилання сторони захисту як на недопустимий доказ цей висновок з тих підстав, що при його складанні не було надано слідчим на експертиз повних і точних даних щодо швидкості транспортного засобу, яким керував обвинувачений ОСОБА_7 в момент ДТП, не враховано його ваги,не встановлено, в якому стані перебував потерпілий ОСОБА_11 під час ДТП, так як ці обставини не можуть служити правовою підставою для визнання такого доказу недопустимим;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.03.2017 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 , зі змісту якого убачається, що він не бачив обставин наїзду водієм ОСОБА_7 наїзду на пішохода автомобілем «САЗ 3507» реєстраційний номер НОМЕР_1 наїхав на вказаного пішохода. Проте як саме відбувся вказаний наїзд і рухався чи стояв вказаний пішохід ОСОБА_9 не бачив, так як знаходячись в кабіні автомобіля «САЗ 3507» реєстраційний номер НОМЕР_1 за дорожньою обстановкою не слідкував (том № 1, а.с. 138-139).
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.03.2017 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_7 , згідно якого убачається, що при заданих статистичних даних, в ході всіх замірів було встановлено, що лінія роз`їзду двох автомобілів (зустрічного і під керуванням ОСОБА_7 ) знаходиться на відстані 17,1 м. від місця наїзду автомобіля САЗ 3507 на пішохода; в момент, коли з робочого місця водія САЗ 3507 в заданій водієм дорожній ситуації починає бути видно статиста, передня частина автомобіля «САЗ 3507» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться від місця наїзду на відстані 55,6 м., а також при заданому положенні двох автомобілів проводився експеримент по визначенню видимості елементів дороги з робочого місця автомобіля САЗ 507 та проведеними замірами було встановлено, що видимість елементів дороги з робочого місця водія САЗ 3507 в умовах протікання ДТП при увімкненому ближньому світлі фар на ступає на відстані 22м.

Як показав ОСОБА_7 , виявивши на дорозі вказаного пішохода, відразу ж вивернув кермо автомобіля ліворуч та почав застосовувати екстрене гальмування, проте передньою правою частиною керованого ним автомобіля наїхав на вказаного пішохода (том № 1, а.с. 140-142).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину щодо обставин ДТП, які він відтворив під час проведення даної слідчої дії, а тому суд відхиляє посилання сторони захисту на визнання даного доказу недопустимим з підстав відсутності схеми до протоколу слідчого експерименту, проведеного слідчим 15.03.2017 року за участю ОСОБА_7 в період часу з 20 год. 45 хв. до 21 год. 35 хв., хоча відсутні будь які докази, що вона складалась, в протоколі невірно відображено обставини ДТП, оскільки дана слідча дія проводилась з участю всіх учасників і жодних зауважень щодо порядку її проведення і викладення отриманої інформації у протоколі слідчого експерименту не поступало;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.03.2017 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_40 , під час якого він розказав та показав, яким чином відбулася ДТП, під час якої він знаходився в салоні автомобіля (т.1, а.с. 136 137);
- даними повідомлення Львівського регіонального центру з гідрометеорології від 20.04.2017 року, яким підтверджено стан погоди, видимість на момент скоєння ДТП, згідно якого відомо, що за даними (строк спостережень) метеорологічної станції Дрогобич, яка найближче розташована до с. Калинів Самбірського району Львівської області, погодні умови 04.02.2017 року в період часу з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. були наступними:
-17 год. 00 хв.* - хмарність 10 балів, температура повітря 0,7° тепла, без опадів, відносна вологість повітря 96%, вітер східний, 2 м/с;
-20 год. 00 хв.* - хмарність 10 балів, температура повітря 0,8° тепла, без опадів, відносна вологість повітря 96%, вітер тихо, 0 м/с.
-23 год. 00 хв.* - хмарність 10 балів, температура повітря 0,6° тепла, без опадів, відносна вологість повітря 98%, вітер східний, 1 м/с.
Атмосферні явища: спостерігався серпанок з 04:23 год. 04.02.2017 року до
00:10 год. 05.02.2017 року.

Висота снігового покриву на 08:00 год.* 04.02.2017 року становила 2 см.
За даними (строк спостережень) метеорологічної станції Дрогобич, яка найближче розташована до с. Калинів Самбірського району Львівської області погодні умови 15.03.2017 року в період часу з 19:00 год.* до 22:00 год. були наступними:
-17 год. 00 хв.* - хмарність 10 балів, температура повітря 7,0° тепла, без опадів, відносна вологість повітря 77%, вітер південно-західний, 5 м/с;
-20 год. 00 хв.* - хмарність 5 балів, температура повітря 6,0° тепла, без опадів, відносна вологість повітря 77%, вітер південно-західний, 5 м/с;
-23 год. 00 хв. - хмарність 1 бал, температура повітря 4,8° тепла, без опадів, відносна вологість повітря 78%, вітер південно-західний, 3 м/с.
Атмосферні явища: спостерігався дощ з 14:40 год. до 15:15 год. .
Кількість опадів в період з 14:00 год. до 20:00 год. 15.03. 2017 р. становила 0,0 мм. (том № 1, а.с. 155);
- посвідченням водія, виданим на ім`я ОСОБА_7 серії ІНА № 097659 ДАІ МВС УВС, з якого убачається, що він має право керувати транспортним засобом категорії «А, В, С, D, Е» (т.1, а.с. 67);

-копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «САЗ3507», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1, а.с. 67);
-страховим полісом №АЕ/9460031, з якого убачається, що автомобіль марки «САЗ3507», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований з 16.05.2016 року по 15.05.2017 року (т.1, а.с. 69);
-журналом реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.09.2016 року, з якого відомо, що старшим слідчим ОСОБА_29 ОСОБА_7 направлено на огляд 05.02.2017 року о 00 год. 45 хв. (т.2, а.с. 86);
-журналом реєстрації забору крові, сечі на етанол Самбірської центральної районної лікарні, кров ОСОБА_7 вилучено 05.02.2017 року о 00 год. 45 хв. інспектором СРПП (УЛВП 0063606, ЛВП 087832) (т. 2, а.с. 87);
-письмовими розписками про отримання потерпілою ОСОБА_12 від обвинуваченого ОСОБА_7 грошових коштів, зі змісту яких убачається, що він частково відшкодував їй заподіяну моральну шкоду, а борг складає 232500 (двісті тридцять дві тисячі п`ятсот) грн. (т.5, а.с. 127-139).
Серед обставин, які підлягають доказуванню у Кримінальному провадженні, статтею 91 КПК України передбачені такі:

- подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

- винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

- вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

- обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

- обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому суд, вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, виходить з принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом.
Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від
14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих,чітких і взаємоузгоджених.
Відповідно до ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає безспірно встановленим те, що процесуальні дії по збиранню доказів по даному провадженню, які були досліджені судом, були проведені у спосіб, з дотриманням порядку і на підставах, передбачених процесуальним законом з дотриманням загальних засад кримінального провадження, які гарантують права і свободи людини та громадянина (п. п. 1-10 ч. 1 ст. 7, ч. ч. 2, 4 та 6 ст. 246, 251, 252, 271, 273, 275 КПК України).

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілої, свідків, а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, та такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

Ці докази в силу ст. ст. 85, 86 КПК України суд вважає належними та допустимими, так як вони є достатніми, такими, що взаємодоповнюють один одного, достовірно та поза розумним сумнівом, як того вимагають норми КПК України, підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Вказані докази суд покладає в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_7 обвинувачення по даному кримінальному провадженню.

З тих підстав суд приходить до висновку, що органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він 04.02.2017 року, приблизно о 20 год., керуючи автомобілем марки «САЗ 3507» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним по вулиці Самбірській в с. Калинів Самбірського району Львівської області у напрямку до м. Новий Калинів Самбірського району Львівської області, при проїзді її ділянки в районі будинку № 38, скоїв порушення Правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_11 , і ці порушення перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з цією дорожньо-транспортною пригодою, а тому кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України є вірною.

З огляду на наведене, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 , полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху, яка є елементом складу злочину, відповідальність за вчинення якого встановлена ч. 2 ст. 286 КК України.
Із суб`єктивної сторони вина ОСОБА_7 характеризується необережністю у формі злочинної недбалості, оскільки, передбачаючи настання суспiльно-небезпечних наслiдкiв своїх дій, легковажно розраховував на їх запобігання.
Суд зазначає, що ч. 2 ст. 286 КК України містить санкцію за вчинення передбаченого у ній злочину, яка дозволяє його класифікувати відповідно до ст. 12 КК України як тяжкий злочин.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення.
При виборі обвинуваченому заходу примусу і порядку його відбування у відповідності до даної норми разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, суд враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, в тому числі, ст. ст. 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості та наслідків, що настали.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання, суд, серед іншого, враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Як пом`якшуючі обставини суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, активне сприяння у його розкритті, часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди, думку потерпілої, яка просить не позбавляти його волі, так як це позбавить можливості надавати матеріальну допомогу її чотирьом неповнолітнім дітям.

Водночас суд вважає, що з обвинувачення ОСОБА_7 слід виключити обтяжуючу обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, виходячи з наступного.
Статтею 245 КПК України чітко передбачено, що у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею, а відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 КПК України і лише на підставі постанови прокурора здійснюється освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу, а перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово. Про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами КПК України.

Стороною обвинувачення не надано постанови прокурора про відбирання біологічних зразків у ОСОБА_7 , як і протоколу слідчого про вчинення цієї дії.

Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань не раніше 2 години 05.02.2017 року, відібрання працівниками поліції у ОСОБА_7 біологічних зразків (крові) відбулося поза межами досудового розслідування (а саме: о 00 год. 45 хв. 05.02.2017 року), а тому немає статусу слідчої дії та доказової сили.

Згідно з наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про ДТП до ЄРДР внесено 05.05.2017 року о 02 год. 00 хв. 38 с., а відповідно до акту медичного огляду ОСОБА_7 в Самбірській лікарні відбір зразків крові зроблено раніше цього часу (о 00 год. 45 хв.) і не слідчим ОСОБА_28 , а слідчим Самбірського ВП ГУ НП у Львіській області ОСОБА_29 після спливу 2 годин з часу, коли стався наїзд автомобілем під керуванням ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_11 (ДТП сталася приблизно о 20 годині 04.02.2017 року, а взірці крові відібрані о 00 год.

45 хв. 05.02.2017).

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Журналу реєстрації забору крові, сечі на етанол Самбірської центральної районної лікарні, кров ОСОБА_7 вилучив не слідчий Самбірського ВП ОСОБА_29 , а інспектор СРПП (УЛВП 0063606, ЛВП 087832).

Згідно з наявними в матеріалах справи Витягом з ЄРДР та Реєстраційним повідомленням, інформація про час реєстрації (введення) відомостей до ЄРДР є різною:

- згідно з витягом з ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення внесено о

02 год. 00 хв. 38 с.;

- згідно з Реєстраційним повідомленням, рішення по події (ДТП з травмованим її учасником) зареєстровано в ЄРДР за № 0000137 05.02.2017 року о 18 год.

00 хв. 00 с.);

- згідно з Реєстраційним повідомленням, рішення по події (ДТП з травмованим її учасником) введено 05.02.2017 року о 18 год. 58 хв. 44 с.

У відповідності до листа Самбірської центральної районної лікарні № 966 від 03.08.2017 року додатково підтверджено те, що відбір зразків крові ОСОБА_7 здійснив черговий лікар приймального відділення Самбірської центральної районної лікарні ОСОБА_31 05.02.2017 року о 00 год. 45 хв., яка була негайно вилучена працівниками Самбірського ВП, в той час, як в судовому засіданні, будучи допитаним під присягою, він показав, що забір крові вчиняла медсестра.

Дані про усунення розбіжностей, зокрема в часі, стороною обвинувачення суду не представлено і доводи сторони захисту не спростовано.

Відтак, процесуальну дію по відбору та вилученню зразків крові ОСОБА_7 вчинено з грубим порушенням встановлених законодавством правил і до внесення відомостей в ЄРДР, що є порушенням вимог КПК України.

Крім того, відсутня інформація:

- коли, хто конкретно і на підставі чого (з оформленням якого документу) вилучив зразки крові ОСОБА_7 і передав слідчому ОСОБА_28 ;

- де, в яких умовах та на підставі чого (з оформленням якого документу) слідчий ОСОБА_28 транспортував вилучені зразки крові ОСОБА_7 , що, як наслідок, є порушенням вимог статей 245 та 241 КПК України, так як слідчі дії процесуального характеру (вилучення (отримання, відбір) біологічних зразків (крові) підзахисного) проводились до внесення відомостей у ЄРДР.

У зв`язку з цим, суд вважає недопустимим доказ сторони обвинувачення висновок судового експерта № 530/2017-т від 13.02.2017 року про проведення судово-медичної експертизи речового доказу (саме так зазначено у цьому висновку) крові

ОСОБА_7 на наявність спиртів виявлено етиловий спирт в кількості 0,45 проміле.

Статтею 84 КПК зазначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

У відповідності до статті 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями статті 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Крім того, у справі відсутні докази, що ОСОБА_7 давав згоду на відібрання у нього взірців його крові.

Перед самим відібранням взірців крові ОСОБА_7 йому ніхто не повідомив та не роз`яснив те, що він не має обов`язку давати чи не давати згоду та можливість на відібрання взірців його крові, а також те, що він вправі не надавати дозвіл на їх відібрання та вправі відмовитися від цього, адже він мав право відмовитися від надання можливості відібрання його зразків крові.

ОСОБА_7 напередодні та в день ДТП алкогольних напоїв не вживав, не знав та не міг та не мав знати про наявність в його крові алкоголю, ще й у кількості 0,45 проміле; перевірити це він також не міг і не мав причин для цього, так як щоб це зробити потрібно мати спеціальні засоби вимірювання.

Згідно з методичними рекомендаціями Судово-медична діагностика смертельних отруєнь етиловим алкоголем 2004 р.:

- етанол в крові людини у кількості менше 0,4 проміле свідчить про практично відсутнє сп`яніння або про похибку газохроматографічного методу;

- етанол в крові людини у кількості 0,4 проміле свідчить про наявність незначного алкогольного сп`яніння;

Крім цього, в цих Рекомендаціях зазначено про те, що ознаки алкогольного сп`яніння характеризуються поєднанням психічних і неврологічних розладів.

Відповідно до Міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду, алкогольній інтоксикації легкого ступеня (Y91.0) відповідають такі ознаки, як:

- запах алкоголю при видиханні;

-легкі порушення поведінкових функцій;

- легкі порушення поведінкових реакцій;

- незначні труднощі координації рухів.

Відомості про це містяться в наявному та дослідженому в матеріалах справи листі № 04-15/317 від 18.07.2017 року «Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології», наданому у відповідь на запит сторони захисту (т.2, а.с. 74);

Згідно з дослідженим актом № 76 від 05.02.2017 року медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним лікарем КЗ ЛОДА Самбірська центральна районна лікарня, ОСОБА_7 не мав жодних ознак перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до цього Акту:

- зовнішній вигляд обстежуваної особи: охайний, чистий, поранень немає;

- поведінка обстежуваної особи: адекватний, скарг немає;

- стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості: в особі, часі, ситуації, просторі орієнтований;

- мовна здатність: мова не змазана, артикуляція не порушена;

- вегетативно-судинні реакції: шкіра і слизові чисті, звичайного кольору;

- рухова сфера в межах норми;

- міміка звичайна;

- точні рухи виконує чітко;

- тремтіння повік, язика, пальців рук відсутнє;

- запаху алкоголю з рота на час огляду немає;

- інші прояви та симптоми відсутні, в той час, як стороною обвинувачення встановлено, що в сечі потерпілого ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт у кількості 2,55 проміле, а в крові його виявлено у кількості 1,73 проміле, що у 3,8 рази менше від його кількості, виявленій в крові ОСОБА_7 .

Крім того, зразки вилученої крові ОСОБА_7 слідчим не визнані речовими доказами. Відповідного процесуального рішення про визнання зразків вилученої крові речовими доказами стороною обвинувачення суду не надано.

З цих підстав суд вважає, що висновок судового експерта-токсиколога ОСОБА_36

№ 530/2017-т від 14.02.2017 року є недопустимим доказом, так як здобутий всупереч

ст. 81 КПК України (т. 1, а.с.104).

Також вагомою у кримінальному провадженні обставиною, яка підлягає встановленню, є поведінка пішохода ОСОБА_11 , який також допустив порушення вимог ПДР України, зокрема, вимог (обов`язків пішоходів), передбачених Розділом 4 ПДР України (обовязки і права пішоходів), а саме:
-пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку, а якщо їх немає або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому - по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів; при цьому треба бути обережним і не заважати іншим учасникам дорожнього руху;
-у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху;
-пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч;
-якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки;
-перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються;
-пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;
-пішоходам забороняється раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід;
-пішоходам забороняється рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.
Згідно з пунктом 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ПДР України.
Зважаючи на усі досліджені судом обставини і докази, убачається, що поведінка потерпілого ОСОБА_11 є такою, що не відповідає зазначеним вимогам ПДР України, що, у свою чергу, також повинно бути взятим до уваги під час розгляду справи та ухвалення судового рішення, оскільки у темну пору доби будучи одягненим у одяг темного кольору ОСОБА_11 не виділив себе відповідно, не впевнився у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху та не впевнився у відсутності транспортних засобів, що наближаються, в момент наїзду на нього автомобіля під керуванням ОСОБА_7 з порушенням вимог ПДР України рухався по проїзній частині, а не по тротуару чи пішохідній доріжці, тримаючись правого боку або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а за його відсутності або неможливості рухатися по ньому - по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів, не був обережним та уважним до дорожньої обстановки, чим також створив небезпеку та перешкоду для руху автомобіля, яким керував ОСОБА_7 , що не заперечувалося стороною обвинувачення.
В силу ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

А тому, при новому розгляді справи та ухваленні рішення суд зобов`язаний взяти до уваги висновки судів вищих інстанцій.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Оскільки ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину, його показання є стабільні та послідовні, раніше не судимий, добровільно частково відшкодував потерпілій заподіяну шкоду та примирився з нею, що підтверджується письмовими розписками, і вона просить не позбавляти його волі, так як це позбавить її можливості отримувати матеріальну допомогу від обвинуваченого на утримання її чотирьох дітей внаслідок заподіяної їй моральної шкоди, згідно досудової доповіді його виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, а тому суд вважає, за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання у відповідності до ст. 75 КК України.
Окрім того, беручи до уваги, що ОСОБА_7 було вчинено злочин проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,внаслідок чого наступила смерть потерпілого, і ці наслідки безпосередньо пов`язані з наявністю у нього права керувати транспортними засобами, суд вважає за необхідне застосувати до нього додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_41 про відшкодування моральної шкоди з урахуванням розміру зменшених її позовних вимог, підлягає повному задоволенню у розмірі 232 500 грн. з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно, зокрема: від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як було встановлено судом, потерпіла від шлюбу з ОСОБА_11 , укладеного 30.08.2012 року, на утриманні четверо малолітніх дітей: ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , покійний чоловік ОСОБА_11 був військовозобов`язаним, учасником АТО, що підтверджується його військовим квитком та посвідченням бойових дій, був єдиним годувальником в сім`ї, по місцю проживання характеризувався позитивно. У зв`язку з його смертю, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 06.02.2017 року, виданим виконавчим комітетом Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області (т.1, а.с.25);
У зв`язку з його смертю потерпіла перенесла сильні душевні страждання. Свою моральну шкоду вона оцінює в 300 000 грн. згідно укладеної в позасудовому порядку з обвинуваченим мирової угоди. В добровільному порядку ОСОБА_7 відшкодував потерпілій 67 500 грн., що підтверджується письмовими розписками. Залишились невідшкодованими 232 500 гривень, які ОСОБА_7 згідний та буде сплачувати у відповідності до укладеної з потерпілою угоди.

За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до вимог ст. ст. 7, 9 та 128 КПК України суд, застосовуючи принципи верховенства права та законності, вважає за можливе застосувати до цивільно-правових наслідків вчиненого обвинуваченим злочину вимоги ст. 206 ЦПК України. Відповідно до цієї норми у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід зарахувати відбутий ним термін покарання з 07.11.2018 року по 24.05.2019 року за вироком Самбірського міськрайонного суду від 08.02.2018 року з ув`язненням його у Державній установі Городоцький виправний центр №131 (сектор мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання для чоловіків, засуджених вперше до позбавлення волі за злочини, вчинені з необережності), звідки його звільнено 24.05.2019 року на підставі ухвали Верховного суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду від
16.06.2019 року.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз № 595 від 21.03.2017 року, №1/184 від 03.09.2017 року, №1697 від 24.04.2017 року на загальну суму 5309 грн. 70 коп., слід стягнути з ОСОБА_7 в користь держави.

З речовими доказами по справі слід поступити відповідно до вимог 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_7 іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

В строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати відбутий ним термін покарання з 07.11.2018 року по 24.05.2019 рік за вироком Самбірського міськрайонного суду від 08.02.2018 року з ув`язненням ОСОБА_7 у Державній установі Городоцький виправний центр №131 (сектор мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання для чоловіків, засуджених вперше до позбавлення волі за злочини, вчинені з необережності), звідки його звільнено

24.05.2019 року на підставі ухвали Верховного суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 16.06.2019 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 ) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 232500 (двісті тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз:

- згідно висновку № 595 від 21.03.2017 року 2228 грн. 40 коп.;

- згідно висновку № 1/184 від 03.03.2017 року 1100 грн. 50 коп.;

- згідно висновку № 1697 від 24.04.2017 року 1980 грн. 80 коп., а всього на загальну суму 5309 грн. 70 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду
м. Львова від 07.02.2017 року, на майно, а саме:
-автомобіль марки «САЗ 3507» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що в с. Рудня Самбірського району по вул. Бісківській.

Речовий доказ, який згідно постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області від 05.02.2017 року визнано речовим доказом та зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що в с. Рудня Самбірського району Львівської області по вул. Бісковицькій, 9, а саме:

-автомобіль марки САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 .

Речовий доказ, який згідно постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області від 14.02.2017 року визнано речовим доказом та зберігається у кімнаті схову речових доказів Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, а саме:

- одяг покійного ОСОБА_11 - повернути потерпілій ОСОБА_45 ОСОБА_41 ).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для засудженого в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя