ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/7196/21 Номер провадження 11-кп/814/1684/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурораОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні клопотання його захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
За змістом апеляційної скарги захисник не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, просить її скасувати та звільнити підзахисного від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
При цьому зазначає, що ОСОБА_8 за період відбування покарання характеризується позитивно, має заохочення за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки.
Звертає увагу, що засуджений приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, відвідує заплановані заходи та робить для себе належні висновки.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Разом з тим, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Доводи апеляційної скарги захисника про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання є непереконливими.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_8 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року засуджений за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі.
Згідно з характеристикою, за період відбування покарання в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» ОСОБА_9 характеризувався негативно і мав стягнення.
Після переведення до виправної колонії (№43) засуджений дійсно зарекомендував себе з позитивної сторони, отримав заохочення, приймав участь у виховних заходах, які проводяться в установі, та брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
З матеріалів справи видно, що рішеннями комісії Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» ОСОБА_8 було відмовлено як у зміні умов тримання як особі, яка не стала на шлях виправлення, так і у заміні з цих підстав невідбутої частини покарання більш м`яким, а також в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.
Обґрунтовано місцевий суд звернув увагу, що до ОСОБА_8 раніше застосовувались положення ст.81 КК України і він звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову відбуває покарання за умисний тяжкий злочин.
Наведені обставини свідчать, що у його поведінці дійсно мають місце позитивні тенденції, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки його поведінка за час відбування покарання не завжди була сумлінною, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами п.2 ч.3 ст.81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо його виправлення.
Також колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до повідомлення виправної колонії ОСОБА_8 звільнений у зв`язку із відбуттям строку покарання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Орджонікідзевськогорайонного суду м. Харкова від 27 січня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4