ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1260/22 Справа № 181/481/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Слов`янка Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року відмовлено у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на 2 місяці.
Мотивуючи постановлене рішення, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України. Разом з цим, слідчий суддя, врахувавши ступінь тяжкості цих злочинів, й тяжкості можливого покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, його особу, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні 3х неповнолітніх дітей, працює, а також покази свідка ОСОБА_10 , який вказував на те, що підозрюваний йому телефонував та пропонував зустрітися, погрожував йому та його сімї, дійшов висновку, що існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого. При цьому, слідчий суддя вказав, що слідчим не доведено існування ризику можливого переховування від правоохоронних органів, й з огляду на те, що не було доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, які можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною підозрюваному залишати житло у період з 23-00 годин до 05-00 годин, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на незаконність рішення слідчого судді. Так, на переконання прокурора, слідчий суддя не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, обставинам їх вчинення, та з урахуванням можливого покарання, яке передбачено у виді позбавлення волі, окрім встановленого слідчим суддею ризику впливу на свідків та потерпілого, існування ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, підтверджується доказами доданими до клопотання й є таким, що об`єктивно існує. За таких обставин, прокурор вважає, що застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в повній мірі відповідатиме меті застосування запобіжних заходів та зважаючи на суспільний інтерес, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.
При цьому, як національним законодавством, так і практикою Європейського суду з прав людини визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У рішенні ЄСПЛ по справі Бузаджі проти Республіки Молдова, в пунктах 86-91 зауважено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Суд постановив, що цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі.
Разом з цим, у рішенні по справі Александровська проти України від 25 березня 2021 року ЄСПЛ відзначив, що Конвенція вимагає, щоб під час обрання запобіжного заходу суди розглядали також і не пов`язані з позбавленням свободи заходи. При цьому рішення про тримання під вартою чи його продовження не може ґрунтуватися винятково на серйозності висунутих обвинувачень, а його обґрунтування не може бути абстрактним, узагальненим чи стереотипним.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.
Так, апеляційним судом встановлено, що СВ ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000118 від 20.10.2021 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України.
13.07.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України.
13.07.2022 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Так, згідно доказів, долучених до клопотання, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження, сукупністю доказів у провадженні, які дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин.
Разом з цим, слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, врахував ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, можливе покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, працює, його вік та стан здоров`я, а також покази свідка ОСОБА_10 , який вказував, що підозрюваний ОСОБА_6 в телефонному режимі погрожував йому та його сім`ї, й дійшов обгрунтованого висновку, що ризик, визначений у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на свідків та потерпілого, є таким, що об`єктивно існує.
Водночас слідчий суддя дійшов до обгрунтованого висновку про відсутність, у цьому провадженні, заявленого слідчим ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки клопотання, в цій частинні, грунтуються суто на тяжкості можливого покарання за вчинення інкримінованих злочинів та слідчим не було надано доказів на підтвердження того, що підозрюваний намагався переховуватися від органу досудового розслідування, з чим погоджуються і апеляційний суд, та вважає, що доводи прокурора щодо наявності цього ризику, є необгрунтованими й належним чином не підтверджуються.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання, що надані слідчим й прокурором докази у своїй сукупності, не свідчать про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт.
Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що органом досудового розслідування не доведено суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_6 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Не доведено цих обставин і прокурором під час апеляційного розгляду провадження.
Отже, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та належним чином мотивував своє рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, вмотивованість та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі прокурора мотивів, не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суд, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13