Справа № 548/1815/20
Провадження №1-кс/548/152/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2022 року м. Хорол
Слідчий суддя Хорольського районого суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про закриття кримінального провадження від 19.04.2022 року,

ВСТАНОВИВ:
06.05.2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, на постанову слідчого СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про закриття кримінального провадження від 19.04.2022 року, мотивуючи її тим, що 29.04.2022 року скаржник отримала листа від слідчої СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 з постановою про закриття кримінального провадження за №0000481 від 19.04.2022 року на підставі відсутності об`єктивної сторони злочину та неможливості в даний час встановити докази, які б підтвердили вину ОСОБА_5 так як у неї не було умислу у незаконній лікувальній діяльності свого батька ОСОБА_6 .

Ознайомившись зі змістом вказаної постанови скаржник не погоджується так як вважає, що кримінальне провадження було розслідуване не професійно, не повно, не всебічно та не упереджено з огляду на наступне .

По перше, скаржник звернулася з заявою на правомірні дії своєї сестри ОСОБА_5 , які виражалися в тому, що вона утримуючи їхнього спільного батька ОСОБА_6 в своєму домогосподарстві в с. Єрківці Хорольського району, куди він приїхав погостювати восени 2018 року, не доглядала його, не лікувала та не дбала про нього чим довела його до такого незадовільного стану здоров`я, що створилася реальна загроза для його життя . Так , ОСОБА_5 відмежувала батька від спілкування як з нею так і з його сином , а їхнім братом ОСОБА_7 , що проживає в м. Києві. При цьому скаржник пояснила, що навесні 2019 року перед поминальним понеділком вона приїхала разом зі своїми дітьми в с. Єрківці Хорольського району щоб прибрати на матері . При цьому скаржник попросила дітей провідати дідуся . Приблизно через 10 хвилин вони повернулися та повідомили , що дід лежить нерухомий, не говорить та знаходиться в критичному стані. Почувши це скаржник з дітьми поїхали до ОСОБА_5 де виявила ледь живого батька.

По дорозі запросила місцевого фельдшера - Кочуру Тамілу , яка жила по сусідству . Яка оглянувши хворого констатувала, що йому потрібна термінова госпіталізація . Скаржник викликала швидку допомогу з м. Хорол, яка приїхала та відразу ж забрала батька до Хорольської ЦРБ , де його госпіталізували з діагнозом отруєння організму сечею, аденома простати . Батько зміг заговорити лише на п`яту добу та пояснив, що він був у заперті та за ним ніхто не доглядав .

Так , в оскаржуваній постанові слідча навела витяг з протоколу допиту ОСОБА_5 , яка стверджувала , що батько мав задовільне для свого віку здоров`я допомагав їй по господарству,ніякої лікувальної діяльності вона відносно нього не здійснювала . Про те що батько лежав у лікарні після того як сестра забрала його до себе вона дізналася вже на його похороні .

Скаржник вважає дані обставини достатніми для того , щоб дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч.1 ст.135 КК України завідоме залишення без допомгиособи , яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітства . старість , хворобу абов наслідок іншого безпорадного стану , якщо той хто залишив без допомоги , зобов1язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу , а також у разі , коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан .

Відповідно до висновків судово медичної експертизи №148 , яку було проведено за матеріалами кримінального провадження та медичною документацією по лікуванню ОСОБА_6 , останній у проміжок часу з 04.05.2019 року ( дата коли ОСОБА_3 забрала батька від ОСОБА_5 та приступила до його лікування в умовах стаціонару ) по 17.09.2019 роки ( дату його смерті) страждав на наступні хвороби :Хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) 11 ступеню , середньої тяжкості , легенева недостатність (ЛН) ,11 ступеню , бульозна емфізема легень ;Ішемічна хвороба серця , кардіосклероз дифузний , атеросклероз нирок , серцева недостатність ;Гіпертонічна хвороба 11 ступеню , 3 стадія , ризик 1//;Аденома передміхурової залози з явищами гострої затримки сечі (05.05.2019 року );Жолчокам`яної хвороби , хронічний холецистит ;Двобічна бронхопневмонія (04.05.2019 р 15.05.2019 р);Поза госпітальна правобічнаполісегментарна пневмонія , важкий перебіг.Враховуючи наявність у гр.-на ОСОБА_6 вищезазначених хронічних захворювань , їх ступінь та стадію , скаржник прийшла до висновку, що ОСОБА_6 мав потребу у періодичному нагляді сімейного лікаря ( терапевта ) , хірурга ( уролога ) та систематичному консервативному лікуванні в амбулаторних умовах шляхом регулярного прийому відповідних медикаментозних препаратів .Наявність у гр.-на ОСОБА_6 явищ пневмонії з 05.05.2019 та 23.08.2019 , їх тяжкість . а також гострої затримки сечі (05.05.2019) передбачали потребу в терміновому (ургентному) лікуванні виявлених захворювань в умовах стаціонару , яке й було надане під експертному у Хорольській ЦРЛ .

Чому досудове слідство не піддало свідчення ОСОБА_5 елементарному аналізу , і не встановило їх неспроможність . Адже чи могла наскільки хвора особа добре себе почувати , навіть допомагати по господарству , обходитись без будь якого лікування . Адже це беззаперечна констатація високоповажних судово медичних експертів обласного СМЄ, з досить тривалим стажем роботи .

Очевидно що ОСОБА_5 говорить неправду . Вона як дочка не могла не помічати тяжкого і навіть критичного стану здоров"я свого батька . Зі свідчень ОСОБА_5 слідує, що « ніякої лікувальної діяльності вона відносно батька не здійснювала». Скаржник не виключає, а той стверджує, що це вона робила зумисно, аби прискорити його смерть.

Всіх цих висновків досудове слідство не зробило, ніяких протиправних дій у діях ОСОБА_5 - не помітило . що є неприпустимим .

В судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явилася, надавши заяву в якій скаргу підтримала та просила розглядати без її участі, та слідчим суддею визнано можливим розглядати скаргу у відсутності заявника, враховуючи строки розгляду даної категорії скарг та термін перебування скарги на розгляді в суді.

Слідчий , яким винесено оскаржувану постанову, в судове засідання, не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, та судом визнано можливим розглядати справу у його відсутності у відповідності до вимог п.п.2, 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

За п.3 ч.1 ст.303КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.307КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0000481 від 04.11.2019 року за ст. 138 КК України, розпочатого на підставі ухвали слідчого судді за заявою ОСОБА_3 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення.

19 квітня 2022 року слідчим СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000481 від 04.11.2019 року у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 9КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст.26КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Положенням статті 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова як слідчого так і дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

При цьому, оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Разом з цим, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова є такою, що винесена передчасно на підставі не повно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

Поряд з наведеним, слідчий суддя вважає, що слідчим не прийняті усі передбачені законом заходи для проведення всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження слідчим належним чином не мотивована та в ній не викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість викладеного висновку в постанові слідчого, невідповідність постанови вимогам ст. 110 КПК України, а тому вважає недотриманими при винесенні оскаржуваної постанови вимоги ст. 2, 284 КПК України, в зв`язку з чим постанову необхідно скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути до СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області для продовження досудового розслідування, під час якого слід провести інші слідчі та процесуальні дії і в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Щодо посилань заявника, про закриття слідчим кримінального провадження без перекваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, зокрема на кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Крім того, відповідно до ст. 36, 40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За вказаних обставин, підстави для надання слідчому чи прокурору обов`язкових до виконання вказівок, зокрема, щодо перекваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, у слідчого судді відсутні.

Керуючись ст. 93, 94, 214, 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про закриття кримінального провадження від 19.04.2022 року, задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта ОСОБА_8 ) про закриття кримінального провадження за №0000481 від 19.04.2022 року та відновити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

У задоволенні інших вимог скарги ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала в частині задоволених вимог оскарженню не підлягає.

В іншій частині на ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду в цій частині набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1