465/5794/22
1-кс/465/1762/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000630 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України відносно ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

встановив:

Слідча ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання мотивує тим, що Слідчим відділом ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000630 від 02.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зазначає, що 02.10.2022, близько 15:35 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у коридорі загального користування на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_7 і, як наслідок, неприязних з ним відносин, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, та бажаючи їх настання, ножем, який тримав в своїх руках, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар в ділянку живота, внаслідок чого спричинив тяжке тілесне ушкодження у вигляді колото різаного проникаючого поранення живота з пошкодженням брижі тонкої кишки та великого чепця.

02.10.2022 р. о 21:05 год. ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні даного злочину, в порядку ст.ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України.

03.10.2022 у відповідності до ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 в присутності захисника повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, роз`яснено та вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: - протоколом огляду місця події у приміщенні квартири АДРЕСА_3 від 02.10.2022; - протоколом огляду місця події у приміщенні квартири АДРЕСА_4 від 02.10.2022; - протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.10.2022 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.10.2022 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.10.2022 року; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.10.2022 року; - протоколом огляду від 03.10.2022 року; - протоколом огляду відеозапису від 03.10.2022 року; - поясненням лікаря-хірурга ОСОБА_10 , де останній вказує діагноз потерпілого ОСОБА_8 , з яким той був госпіталізований після отримання тілесного ушкодження і про який лікарняний заклад повідомив орган поліції.

В поданому клопотанні слідча зазначає, що ОСОБА_6 є особою працездатного віку, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, іншою суспільно-корисною діяльністю не займається, неодружений, не має не утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб, а тому не має міцних соціальних зв`язків.

Також у клопотанні зазначається, що у слідства є достатні та обгрунтовані підстави вважати, що існують ризики передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик, що підозрюваний в подальшому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі, шляхом вчинення щодо них інших аналогічних кримінальних правопорушень.

Вказує, що відсутні обґрунтовані підстави вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, гарантувати неухилення від явки до органу досудового розслідування та суду.

В судовому засіданні слідча ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримали з підстав, викладених у такому.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого адвоката, просив обрати йому інший запобіжний захід, не пов`яазний з позбавленням волі. Показав суду, що він офіційно не працевлаштований, однак щомісячно отримує дохід в розмірі близько 25 тисяч гривень, роблячи ремонти у квартирах, не одружений, дітей не має, постійного місця реєстрації не має.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в ході судового розгляду, 02.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000630 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

02.10.2022 р. о 21:05 год. ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні даного злочину, в порядку ст.ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України.

03.10.2022 у відповідності до ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 в присутності захисника повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, роз`яснено та вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що відповідно до ст. 183 КПК України не перешкоджає застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_6 органом досудового розслідування інкриміноване те, що він, 02.10.2022, близько 15:35 год., перебуваючи у коридорі загального користування на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_7 і, як наслідок, неприязних з ним відносин, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, та бажаючи їх настання, ножем, який тримав в своїх руках, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар в ділянку живота, внаслідок чого спричинив тяжке тілесне ушкодження у вигляді колото різаного проникаючого поранення живота з пошкодженням брижі тонкої кишки та великого чепця.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: - протоколом огляду місця події у приміщенні квартири АДРЕСА_3 від 02.10.2022; - протоколом огляду місця події у приміщенні квартири АДРЕСА_4 від 02.10.2022; - протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.10.2022 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.10.2022 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.10.2022 року; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.10.2022 року; - протоколом огляду від 03.10.2022 року; - протоколом огляду відеозапису від 03.10.2022 року; - поясненням лікаря-хірурга ОСОБА_10 , де останній вказує діагноз потерпілого ОСОБА_8 , з яким той був госпіталізований після отримання тілесного ушкодження і про який лікарняний заклад повідомив орган поліції та іншими матеріалами кримінального провадженні у їх сукупності.

На переконання слідчого судді, наведене здатне переконати стороннього неупередженого спостерігача у наявності підстав підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке йому інкриміновано органом досудового розслідування.

А тому, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Також, слідчим та прокурором належно обґрунтовано наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 в подальшому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі, шляхом вчинення щодо них інших аналогічних кримінальних правопорушень.

При оцінці ризику переховування від слідства та/або суду може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

Слідчий суддя приймає до уваги те, що кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України, згідно положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає можливість застосування покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, вказують на реальне існування ризиків того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, інкриміноване особі, підлягає врахуванню як один із суттєвих критеріїв при обранні запобіжного заходу.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання слідчого судді, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, приходить до обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Наявність вищезазначених ризиків підтверджується також тим, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, зокрема, такий офіційно не працевлаштований, неодружений, не має не утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб, не має постійного місця реєстрації та проживання.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч.3 ст. 176 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Так, застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є недостатнім для запобігання ризикам, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистої поруки є недостатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки не встановлено осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, крім того, застосування запобіжного заходу у виді застави до підозрюваного є недоцільним, оскільки останній не має офіційного джерела доходів, офіційно не працевлаштований, а відтак такий запобіжний захід є недоцільним та недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Окрім цього, слідчим суддею встановлено, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недостатнім для запобігання ризикам, оскільки такий не має постійного місця проживання та реєстрації, а також враховуючи міру покарання, яка може бути застосована судом у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні вказаного злочину, останній зможе ухилитися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Відтак, на думку слідчого судді, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, потерпілого у провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя ґрунтує свої твердження на підставі сукупного аналізу як і обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, так і зазначених характеризуючих відомостей про особу підозрюваного.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, потерпілого в даному кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_6 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відтак, з урахуванням наведеного, вважаю, що підстав для обрання ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає, оскільки в даному випадку такі є недієвими запобіжними заходами для запобігання ризикам, визначеними ст.177 КПК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, на підставі ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Враховуючи, що ОСОБА_6 працює неофіційно, з наданих ним пояснень отримує дохід в розмірі близько 25 тисяч гривень на місяць, слідчий суддя приходить висновку про необхідність визначення розміру альтернативної застави, визначеної п.2 ч.5 ст.182 КПК України, а саме 40 розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб. За сукупності встановлених обставин слідчий суддя вважає, що такий розмір застави може гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного і належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Також на підставі абз. 2 ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити передбачені ст.194 КПК України обов`язки підозрюваному ОСОБА_6 у випадку внесення ним або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) визначеної цією ухвалою застави.

Керуючись ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000630 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України відносно ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання 21 год. 05 хв. 02 жовтня 2022 року, який закінчується 21 год. 05 хв. 30 листопада 2022 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень 00 коп.

Після внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_6 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 покладаються такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього згідно цієї ухвали обов`язків, а також, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчу ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 та прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 .

Ухвалу може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 04.10.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1