ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/536/22 Справа № 202/1281/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, працюючого комплектувальником у ТОВ «АМТ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишення постійного місця проживання з 19:00 години до 06:00 години строком до 16 травня 2022 року включно.
Рішення суду обґрунтовано тим, що за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваним ОСОБА_8 скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, у зв`язку з чим стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КК України, що дає підстави слідчому судді застосувати до підозрюваного запобіжний захід.
Натомість, врахувавши обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також дані про особу ОСОБА_8 , стан його здоров`я та наявність постійного місця проживання, слідчим суддею зазначено, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту х покладенням відповідних обов`язків зможе запобігти ризику, який передбачено п.1 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 діб.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що слідчий суддя у мотивувальній частині постановленої ухвали не вказав, наявність саме яких обставин, передбачених ст.ст.178, 194 КПК України, не доведено стороною обвинувачення під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначає, що підставою для прийняття судом рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є лише наявність у нього батька похилого віку, перебування на обліку у наркологічному диспансері та хвороба на астму, при цьому станом на теперішній час наявність вказаного захворювання стороною захисту ніякими документами не підтверджено.
Вважає, що при постановлені оскаржуваної ухвали суд не дотримався вищевказаних вимог закону, так як у рішенні відсутнє будь-яке посилання на докази, які об`єктивно обґрунтовують обставини застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Звертає увагу, що в ході судового розгляду сторона обвинувачення довела та обґрунтувала наявні у кримінальному провадженні ризики та інші обставини, які повинні бути враховані судом при обранні підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу. У сторони обвинувачення є всі підстави стверджувати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки відповідно до матеріалів провадження, якби не блокування дверей вбиральні працівниками автозаправки «ОККО», останній би покинув місце вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування цих доводів, стороною обвинувачення надані суду для дослідження копії майже усіх матеріалів кримінального провадження. Однак, оцінка наданих матеріалів судом у постановленій ухвалі відсудом не була надана. Натомість, судом були враховані документи, надані стороною захисту під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, копії відповідних документів стороні обвинувачення надані не були і ознайомлення сторони обвинувачення з вказаними документами проходило в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді стосовно доведеності стороною обвинувачення підтвердження ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, втім недостатньої його вагомості для застосування до останнього найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно зі ст.178 КПК України, зокрема особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, працевлаштований. Ці обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, в сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього. При цьому апеляційним судом приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявного щодо ОСОБА_8 ризику, а тому апеляційні вимоги прокурора стосовно необхідності застосування щодо останнього виключно найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є в даному випадку необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеля ційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4