Справа № 159/1346/22 Провадження №11-сс/802/129/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представників власників майна

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

(в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , представників власників майна адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 25 квітня 2022 року (ЄРДР № 0000011 ),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 25 квітня 2022 року частково задоволено клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_6 про арешт майна, що було вилучене 14.04.2022 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , на паркувальному майданчику магазину «Верес» та обшуку житла та іншого володіння особи, в якому проживає та яким користується ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Також, накладено арешт на транспортний засіб марки «Фольцваген Джета», номерний знак НОМЕР_1 , заборонивши відчужувати його та розпоряджатись в будь-який спосіб вказаним автомобілем до вирішення провадження по суті та повернуто його власнику ОСОБА_10 (або іншій уповноваженій особі).

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Разом з тим, зазначив, що заборона на користування автомобілем марки "Фольцваген Джета", номерний знак НОМЕР_1 , буде надмірним обтяженням прав його власника, оскільки будьяка причетність останнього до даного кримінального правопорушення не встановлена, що підтверджується наявними матеріалами справи, та наклав арешт на вказаний транспортний засіб із забороною відчужувати та розпоряджатись ним у будь-який спосіб.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був повністю задовольнити клопотання, оскільки не враховано те, що автомобіль належить на праві власності ОСОБА_11 , що стверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_12 . Крім того, транспортний засіб був вилучений під час проведення огляду місця події у ОСОБА_9 , що свідчить про користування та розпорядження ним останнім. ОСОБА_10 відповідно до ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК України не є власником транспортного засобу. Автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому, вважає за необхідне накласти на нього арешт, з метою збереження речових доказів, можливої у подальшому конфіскації чи спеціальної конфіскації. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та повністю задовольнити клопотання про арешт майна.

Представник власника майнаадвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що слідчий суддя задовольняючи клопотання прокурора, не звернув увагу на недоліки клопотання зазначені в ухвалі суду від 19.04.2022. Крім того, в даному кримінальному провадженні ані ОСОБА_9 , ані іншим особам не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Прокурором не надано доказів, про належність вилучених товарів до гуманітарної або безоплатної допомоги. Крім того, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України може бути лише юридична особа. Також, вважає, що ОСОБА_9 був затриманий незаконно та проведений обшук його особистих речей без складення відповідних документів. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та повернути власникам вилучене майно.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що жодній особі в даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, єдиним документом який вказує на продаж гуманітарної допомоги є рапорт оперуповноваженого УСБУ. Вилучене майно не відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України. Зазначає про необхідність тривалого профілактичного лікування ОСОБА_13 . Посилається на рішення ЄСПЛ. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та повернути власникам вилучене майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційних скарг, думку прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених в ній та просив задовольнити, а апеляційні скарги представників власників майна заперечив, представників власників майна, які, кожен зокрема, підтримали апеляційні скарги поданні ними та просили їх задовольнити, заперечили доводи скарги прокурора, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, дотримався вказаних вимог Конституції України та чинного законодавства.

Згідно витягу ЄРДР№ 0000011 від 12.04.2022 вбачається, що проводиться досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.

З матеріалів справи встановлено, що під час проведення огляду місця події та обшуку, було виявлено та вилучено ряд майна, які підтверджують обставини вчинення розслідуваного правопорушення та являється речовими доказами.

Вилучене майно, яке арештовано слідчим суддею, відповідає критеріям, вказаним в ст.98 КПК України, а сам арешт майна накладений з метою забезпечення речових доказів. Апеляційний суд звертає увагу, що арешт майна з метою забезпечення речових доказів є самостійною підставою для накладення арешту на майно та не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначене поняття речового доказу.

Матеріалами клопотання не доведено, яким чином вилучене майно, яке слідчим суддею не було арештовано, може слугувати доказами в кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, за фактом продажу товарів (предметів) гуманітарної або безоплатної допомоги з метою отримання прибутку вчиненні під час воєнного стану.

З доводами, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя розглянув клопотання з дотриманням вимог ст.ст. 170-173 КПК України та прийшов до правильного висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого про арешт вищевказаного майна.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та представників власників майна адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 25 квітня 2022 року про арешт майна, без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді