Справа № 569/4526/22
УХВАЛА

19 квітня 2022 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 розглянувши в судовому засіданні в м. Рівне клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління Служби безпеки України в Рівненській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене із погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 , подане в рамках кримінального провадження № 0000081 від 10.03.2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу управління Служби безпеки України в Рівненській області підполковник юстиції ОСОБА_6 , звернувся в суд з клопотанням яке погоджене із начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .
Слідчий у клопотанні вказує, що слідчим відділом управління Служби безпеки України в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 10.03.2022, за підозрою громадян Російської Федерації ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_4 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.
З листопада 2021 року представники влади та ЗС РФ, з метою підготовки до повномасштабного нападу на Україну, організували перекидання підрозділів ЗС та інших військових формувань РФ до кордонів України, що пояснювалося запланованими спільними російсько-білоруськими навчаннями «Союзна рішучість-2022», які розпочалися 10 лютого 2022 року.
Станом на 8 лютого 2022 року вздовж усього кордону з Україною з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованих територій України зосереджено 140 тис. військових РФ, включаючи повітряний та морський компонент.
З метою створення приводів для ескалації воєнного конфлікту і здійснення спроби виправдання своєї агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, представниками влади та ЗС РФ розроблено окремий план, який передбачав вчинення дій, спрямованих на введення в оману і залякування громадян РФ та мешканців тимчасово окупованих територій України, а також вчинення провокацій, які полягали у імітації нападів і вогневих ударів, вчинених нібито підрозділами ЗС України по території РФ та тимчасово окупованим територіям України.
Одночасно із зазначеним передбачалося визнання керівництвом РФ «Донецької народної республіки» і «Луганської народної республіки» незалежними державами та отримання від них звернення з запитом про надання військової підтримки, яка викликана нібито агресією Збройних Сил України.
На виконання зазначених намірів, 15 лютого 2022 року Державна Дума Російської Федерації звернулася до Президента Російської Федерації з проханням визнати незалежність «самопроголошених Донецької та Луганської народних республік».
18 лютого 2022 року керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей повідомлено про проведення евакуації місцевого населення тимчасово окупованих територій України до Ростовської області, що пояснювалося вигаданими застереженнями про те, що Збройні Сили України мають намір атакувати тимчасово окуповані території та здійснити їх силове повернення під контроль України.
19 лютого 2022 року вказаними особами було оголошено так звану загальну мобілізацію жителів тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей.
21 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням визнати незалежність так званих Донецької та Луганської народних республік.
В цей же день, Президент Російської Федерації скликав позачергове засідання Ради безпеки Російської Федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності Донецької та Луганської народних республік.
Службові особи з числа вищого керівництва РФ, які входять до складу Ради безпеки РФ, публічно підтримали звернення Державної думи РФ та заявили про необхідність визнання Президентом РФ незалежності «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки».
Цього ж дня Президент Російської Федерації підписав указ про визнання незалежності Донецької народної республіки та Луганської народної республіки.
22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані Державною думою та Радою Федерації РФ.
В цей же день Президент Російської Федерацію, реалізуючи злочинний план, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до Ради Федерації РФ звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.
23 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих Донецької та Луганської народних республік.
24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні.
В подальшому цього ж дня Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, віроломно здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.
У період з 5 години 24 лютого 2022 року та щонайменше до 6 квітня 2022 року (включно) підрозділи ЗС та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.
У свою чергу, депутат Державної Думи Федеральних Зборів РФ ОСОБА_4 , будучи представником влади РФ, уповноваженим приймати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів Російської Федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими депутатами та представниками влади і ЗС Російської Федерації, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей, зокрема й цивільного населення, розуміючи, що він порушує встановлений ст.ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу РФ, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, усвідомлюючи, що інші співучасники діють всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, порушують принципи Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимоги частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХIХ), ст. 1-3, 68 Конституції України, 15 лютого 2022 року, за адресою Російська Федерація, м. Москва, вул. Охотний ряд, буд. 1, прийняв участь у засіданні Державної Думи Федеральних Зборів РФ, де підтримав постанову із зверненням до Президента Російської Федерації з проханням розглянути питання про визнання Російською Федерацією самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, а також 22 лютого 2022 року, за тією ж адресою, прийняв участь у засіданні Державної Думи Федеральних Зборів РФ, де підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Донецької народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Луганською народною республікою, у такий спосіб ОСОБА_4 , будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинив умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
Зазначені рішення Державної думи Федеральних Зборів РФ були частиною злочинного плану, так як сам факт їх існування використовувався при створенні приводів для ескалації воєнного конфлікту і був спробою виправдання агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою.
Дії РФ призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинив умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 110 КК України.
Підозра ОСОБА_4 у вчинені вказаного вище злочину обґрунтовується протоколами оглядів та іншими матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 10.03.2022 у своїй сукупності.
06.04.2022 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.
Повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 06.04.2022 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.
13.04.2022 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук. Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам управління Служби безпеки України в Рівненській області.
На даний час, підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на території країни, визнаною Верховною Радою України, країною-агресором, а саме на території Російської Федерації, в тому числі з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на території Російської Федерації, з метою уникнення кримінальної відповідальності за учинений ним злочин, передбачений ч. 3 ст. 110 КК України.
На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.
На даний час, підозрюваний знаходиться на території Російської Федерації. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду на території Російської Федерації.
Зважаючи на те, що ОСОБА_4 брав безпосередню учать у голосуванні за звернення до президента Російської Федерації про визнання незалежності ДНР та ЛНР, а також прийняття закону про ратифікацію договору з ДНР та ЛНР про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, наслідком чого, в сукупності з іншими рішеннями, стало повномасштабне вторгнення Зборойними Силами РФ на територію України та застосування зброї, в тому числі і щодо мирного населення, здійснення руйнувань інфраструктури, цивільних об`єктів, то йому відомі усі обставини проведення такого голосування, осіб, які могли надавати вказівки щодо голосування за вказані рішення, в тому числі у вигляді матеріальних носіїв (документи, переписки, тощо), які він може знищити, сховати, спотворити з метою уникнення кримінальної відповідальності та приховування усіх причетних до цього осіб. Також ОСОБА_4 може незаконно впливати на інших свідків, підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки входить до партії «Єдина Росія» (рос. «Единая Россия»), а тому може забезпечити формування взаємоузгоджених дій з іншими членами однієї партії, з метою подальшого виправдання вчинених ним дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Водночас, наявний ризик, визначений п.п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виплаває з того, що ОСОБА_4 продовжує свою діяльність як депутата та як члена партії «Єдина Росія» (рос. «Единая Россия»), який уповноважений приймати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів Російської Федерації, що може призвести до вчинення ним нових злочинів, в тому числі проти основ національної безпеки України, що можуть виразитись у голосуванні за прийняття аналогічних законів та звернень щодо визнання інших квазідержавних утворень та подальшої ескалації збройного конфлікту.
Враховуючи характер вищевказаного злочину та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, вчинить нові або продовжуватиме вчиняти злочини, а тому з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.
Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію в Україні на даний час, за умов проведення відповідними силовими підрозділами України бойових дій, направлених на оборону та деокупацію окремих території України, небезпека вчинення підозрюваним вищезазначених дій носить підвищений характер, а відтак такі обставини вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини.
Приймаючи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування та перебуваючи на волі може вчинити спробу незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, а також враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
В судовому засіданні покликаючись на наведене, положення ч.6 ст. 193 КПК України, а також, для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, прокурор просив клопотання задоволити.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Як встановлено в судовому засіданні, що слідчим відділом управління Служби безпеки України в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 10.03.2022, за підозрою громадян Російської Федерації ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_4 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.
Підозра ОСОБА_4 у вчинені вказаного вище злочину обґрунтовується протоколами оглядів та іншими матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 10.03.2022 у своїй сукупності.
06.04.2022 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.
Повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 06.04.2022 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.
13.04.2022 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук. Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам управління Служби безпеки України в Рівненській області.
На даний час, підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на території країни, визнаною Верховною Радою України, країною-агресором, а саме на території Російської Федерації, в тому числі з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на території Російської Федерації, з метою уникнення кримінальної відповідальності за учинений ним злочин, передбачений ч. 3 ст. 110 КК України.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 15.04.2022 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 10.03.2022.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому діяння, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, в тому числі під час досудового розслідування, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На даний час, підозрюваний знаходиться на території Російської Федерації. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду на території Російської Федерації.
Як встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 брав безпосередню учать у голосуванні за звернення до президента Російської Федерації про визнання незалежності ДНР та ЛНР, а також прийняття закону про ратифікацію договору з ДНР та ЛНР про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, наслідком чого, в сукупності з іншими рішеннями, стало повномасштабне вторгнення Зборойними Силами РФ на територію України та застосування зброї, в тому числі і щодо мирного населення, здійснення руйнувань інфраструктури, цивільних об`єктів, то йому відомі усі обставини проведення такого голосування, осіб, які могли надавати вказівки щодо голосування за вказані рішення, в тому числі у вигляді матеріальних носіїв (документи, переписки, тощо), які він може знищити, сховати, спотворити з метою уникнення кримінальної відповідальності та приховування усіх причетних до цього осіб. Також ОСОБА_4 може незаконно впливати на інших свідків, підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки входить до партії «Єдина Росія» (рос. «Единая Россия»), а тому може забезпечити формування взаємоузгоджених дій з іншими членами однієї партії, з метою подальшого виправдання вчинених ним дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Водночас, наявний ризик, визначений п.п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виплаває з того, що ОСОБА_4 продовжує свою діяльність як депутата та як члена партії «Єдина Росія» (рос. «Единая Россия»), який уповноважений приймати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів Російської Федерації, що може призвести до вчинення ним нових злочинів, в тому числі проти основ національної безпеки України, що можуть виразитись у голосуванні за прийняття аналогічних законів та звернень щодо визнання інших квазідержавних утворень та подальшої ескалації збройного конфлікту.
Враховуючи характер вищевказаного злочину та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, вчинить нові або продовжуватиме вчиняти злочини, а тому з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.
Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію в Україні на даний час, за умов проведення відповідними силовими підрозділами України бойових дій, направлених на оборону та деокупацію окремих території України, небезпека вчинення підозрюваним вищезазначених дій носить підвищений характер, а відтак такі обставини вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини.
Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.
Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.
Разом з тим, відповідно до ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таке клопотання може бути подане одночасно з клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За правилами ч.6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
13.04.2022 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук. Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам управління Служби безпеки України в Рівненській області, що дає підстави для розгляду клопотання про обрання останньому запобіжного заходу тримання під за його відсутності.
Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
За наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 у злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, доведених прокурором підстав про існування ризиків передбачених п.п.1, 4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, є доцільним обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою.Керуючись ст.ст.176-178,183,193-194,196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задоволити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тбілісі, Республіки Грузія, громадянину Російської Федерації, місце проживання невідоме, депутату Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації, робоча адреса: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Після затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше сорока восьми годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, підозрюваного доставити до Рівненського міського суду Рівненської області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу або зміну на більш м`який.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1