УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2022 року

м. Київ
справа № 686/26810/20
провадження № 51 1579 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 20 травня 2021 року щодо нього, з клопотаннями про поновлення строку на касаційне оскарження,
встановив:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2017 року, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 20 травня 2021 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку, а також просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження.
Перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), та за відсутності підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Так, згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобтоне залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Також суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Вищезазначені судові рішення в касаційному порядку оскаржені засудженим ОСОБА_4 23 червня 2022 року, що вбачається з відомостей про дату оформлення листа, тобто через 1 рік 1 місяць та 3 дні з дня постановлення ухвали апеляційного суду.
Також, в касаційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 20 травня 2021 року щодо нього, яке обґрунтовано тим, що на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, а також його перебування вв місцях позбавлення волі з 09 липня 2021 року, засуджений вважає поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень та просить його поновити.
При цьому, зі змісту клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вбачається, що засудженим не наведено будь-яких обставин, у розумінні статті 117 КПК, які б не залежали від його волевиявлення, та були б пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися з касаційною скаргою.
Разом з тим, Верховний Суд не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження посилання засудженого на введення воєнного стану на території України, оскільки сам по собі факт введення на території України воєнного стану не є беззаперечною підставою для цього.
Також клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень, а також переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які засуджений не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу в період з 21 травня 2021 року до 24 лютого 2022 року.
З огляду на викладене, Верховний Суд доходить висновку, що у змісті клопотання про поновлення процесуального строку відсутні переконливі доводи щодо наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 20 травня 2021 року, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене і керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 20 травня 2021 року щодо нього.
Повернути касаційну скаргу скаржнику з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3