В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2022 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001006 від 24.08.2022, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, Закарпатська область, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, у порядку ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23.08.2022, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі загального користування, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, затіяв сварку із потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_3 , під час якої, діючи умисно, тримаючи в руці кухонний ніж, виявляв ззовні намір позбавити потерпілу життя, тобто погрожував вбивством, демонструючи при цьому для більшого залякування потерпілої кухонний ніж, на зауваження і побоювання потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не реагував і продовжував до неї наближатися, показуючи реальну можливість здійснити погрозу. За сукупності обставин, що склалися, а саме, ОСОБА_3 , демонструючи предмет, подібний до ножа та висловів про вбивство потерпілої ОСОБА_4 , остання сприйняла погрозу вбивством як реальну загрозу своєму життю.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України погроза вбивством.

Як встановлено судом, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. При цьому у даній заяві обвинуваченим зазначено, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 129 КК України, згодний та не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також згодний з розглядом обвинувального акта без проведення судового засідання у спрощеному провадженні.

Прокурором зазначено клопотання, згідно з яким просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, до суду разом із обвинувальним актом подано заяву потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди зі встановленими досудовим розсуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України і згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, наявність заяви потерпілої, в якій остання зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному проваджені, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його заяви щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути у порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а саме: погроза вбивством.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, дані про особу винного, який є молодим за віком, неодружений, має постійне місце проживання, по медичну допомогу до КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я» не звертався, у порядку ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття.

Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, зі змінами від 06.11.2009, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи наведене та конкретні обставини кримінального провадження, за яких ОСОБА_3 вчинено діяння, дані про особу винного, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що відносно обвинуваченого необхідно і доцільно призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 129 КК України, у виді обмеження волі на певний строк.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку у порядку, визначеному ст. 75 КК України, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання, враховуючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, особу винного та вказані обставини справи.

На думку суду, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Процесуальних витрат немає.

Питання щодо речового доказу вирішується у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речовий доказ: кухонний ніж та перцевий балончик «Перець-16», які упаковано у крафт пакети НПУ СУ, що поміщено у камеру зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1