Справа № 308/1311/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщені Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000039, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2021 року в рамках кримінального провадження №0000039.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2021 року накладено арешт на автомобіль марки «Ford», моделі «Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 із забороною відчуження, розпорядження та користування.
Вказує, що на даний час відсутні дані про те, що скасування арешту може негативно вплинути на хід досудового розслідування, а також що автомобіль необхідний для проведення експертних досліджень ич слідчих дій.
Зазначає, що станом на 01.04.2022 ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину у даному кримінальному провадженні, а тому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2021 року.
Заявник не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно з якою просив розглянути справу без його участі та задоволити клопотання.
Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання також не з`явився та подав заяву, відповідно до якої просив розглянути клопотання без його участі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2021 року накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «Ford», моделі «Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Вказана ухвала слідчого судді залишена без змін ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 14.06.2021.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За приписами ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Згідно постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України слідчий під час кримінального провадження та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2021 року передбачає заборону розпоряджатися та користуватися транспортним засобом марки «Ford», моделі «Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Слідчим суддею встановлено, що власником вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , повідомлення про підозру у вчиненні злочину якому у межах даного кримінального провадження не вручалось.
Також, при розгляді клопотання про накладення арешту на транспортний засіб, як на підставу накладення арешту на такий слідчий суддя послалася на ту обставину, що такий необхідний для збереження в якості речового доказу та подальшої можливої конфіскації, оскільки автомобіль є знаряддям злочину.
Беручи до уваги встановлені слідчим суддею фактичні обставини справи, за яких на даний час кінцеве рішення по кримінальному провадженні №0000039 від 01.12.2020 року не прийнято, ОСОБА_4 є законним власником даного транспортного засобу, якому не було повідомленно про підозру у вчиненні злочину, прокурором не надано додаткових доказів на підтвердження відсутності підстав для скасування арешту, а тому слідчий суддя приходить до висновку про можливість повернення автомобіля власнику для користування.
Слідчий суддя вважає, що заборона розпорядження вказаним транспортним засобом забезпечить збереження його як речового доказу та не призведе до приховування чи відчуження такого. Також слідчий суддя не вбачає правових підстав для подальшого накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Таким чином, накладений арешт підлягає частковому скасуванню в частині заборони користування транспортним засобом.
Керуючись ст. ст. 167, 174, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.
Скасувати арешт в частині заборони користування транспортним засобом, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2021 року на автомобіль марки «Ford», моделі «Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , передавши зазначене майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 .
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2021 року на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1