ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1989/22 Номер провадження 11-сс/814/262/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
представника володільця майна адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою володільця майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 01 квітня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області та накладено арешт на комп`ютерну техніку, вилучену під час проведення обшуку в порядку ч.3 ст.233 КПК України від 21.03.2022 року за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с.Говтвянчик, в будівлі на земельній ділянці на перехресті вул.Миру та пров.Незабутньому.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчим відділом ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000155 від 20.03.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.361 КК України.

В клопотанні слідчого зазначено, що отриманою працівниками УСБУ в Полтавській області оперативною інформацією встановлено, що в будівлі на перехресті вул.Миру та пров.Незабутньому в с.Говтвянчик Полтавського району Полтавської області знаходиться комп`ютерне обладнання, під`єднане до модему мобільного Інтернету (керується на віддаленні), яке має високі обчислювальні потужності та може використовуватися для підробки паролів, втручання у роботу сайтів ,поштових скриньок державних органів влади, військових об`єктів, правоохоронних органів.
Під час проведення обшуку в порядку ч.3 ст.233 КПК України, в період з 18.53. год. 21.03.2022 року до 21.51 год. 21.03.2022 року, за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с.Говтвянчик, в будівлі на земельній ділянці на перехресті вул.Миру та пров.Незабутньому, було виявлено та вилучено комп`ютерне обладнання, під`єднане до модему мобільного Інтернету (керується на віддаленні), яке має високі обчислювальні потужності.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, посилаючись на положення ст.170 КПК України, вказав на наявність підстав вважати, що зазначене майно може мати відношення до вчинення кримінального правопорушення, а тому вважав за необхідне вжити заходи задля збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі володілець майна просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити, а вилучене під час обшуку майно повернути законному володільцю.
Мотивуючи апеляційну скаргу, зазначив, що вказане майно відношення до кримінального провадження не має, не є знаряддям вчинення злочину, а тому не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України. Дана комп`ютерна техніка використовувалась для „манінгу, тобто не забороненої законом діяльності зі створення нових структур для забезпечення функціонування криптовалютних платформ. Використану при цьому електроенергію було спожито на підставі договору, укладеного з АТ „Полтаваобленерго, загрози для критичної інфраструктури регіону створено не було.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою та просив залишити її без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Наведені вимоги закону слідчим суддею не дотримані.

Диспозицією ч.1 ст.361 КК України передбачена кримінальна відповідальність за несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.
Об`єктивна сторона злочину проявляється у формі несанкціонованого втручання у роботу електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, наслідком якого є: 1) витік; 2) втрата; 3) підробка; 4) блокування інформації; 5) спотворення процесу обробки інформації 6) порушення встановленого порядку її маршрутизації.
Несанкціоноване втручання в роботу мереж - це проникнення до систем чи мереж і вчинення дій, які змінюють режим роботи або ж повністю чи частково припиняють їх роботу, без дозволу (згоди) відповідного власника або уповноважених ним осіб, а так само вплив на роботу за допомогою різних технічних пристроїв, здатних зашкодити роботі.
Під несанкціонованим втручанням в роботу систем та мереж слід розуміти будь-які (окрім втручання в роботу, їх систем чи комп`ютерних мереж, що забезпечують роботу самих мереж) вчинені без згоди власника відповідної мережі чи службових осіб, на яких покладено забезпечення її нормальної роботи, дії, внаслідок яких припиняється (зупиняється) робота мережі або відбуваються зміни режиму цієї роботи.
Матеріали кримінального провадження не містять жодних про те, що функціонування комп`ютерної техніки, під`єднаної до мережі Інтернет, призвело до несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

З наявного в матеріалах кримінального провадження листа УСБУ в Полтавській області №66/30/34-222 від 30.03.2022 року вбачається, що вилучена під час обшуку комп`ютерна техніка може використовуватися для „добування криптовалюти, так званого „майнингу, зокрема „Ethereum, тобто не забороненої законом діяльності зі створення нових структур для забезпечення функціонування криптовалютних платформ. Використану при цьому електроенергію було спожито на підставі договору, укладеного з АТ „Полтаваобленерго, тобто, загрози для критичної інфраструктури регіону створено не було.
Тобто слідчим, всупереч вимогам ч.3 ст.132 КПК України, не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, що унеможливлює застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий вказав про необхідність збереження майна, яке є об`єктом кримінально-протиправних дій, а також може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.
Разом з тим, слідчий у своєму клопотанні не навів об`єктивних доводів про те, яким чином вилучене під час обшуку комп`ютерне обладнання може бути знаряддям злочину, що розслідується, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тобто, вказане майно не являється безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, та не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.
Таким чином слідчий суддя, в порушення вимог ст.ст. 171, 173 КПК України, не перевірив правову підставу арешту майна та можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

Разом з тим, клопотання про арешт майна ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було погоджено прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_11 , однак особистий підпис прокурора у поданих клопотаннях різниться. Натомість, у клопотаннях про арешт майна, що містяться в матеріалах кримінального провадження, підпис прокурора ОСОБА_11 взагалі відсутній.

Слідчий суддя дані обставини залишив поза увагою та дійшов необґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_9 не має права оскаржувати ухвалу про арешт майна є необгрунтованими, оскільки із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 доглядав за приміщенням та обладнанням, обслуговував їх, тобто володів і користувався зазначеним майном.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_9 задовольнити. Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 01 квітня 2022 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, вилучене 21.03.2022 року під час обшуку за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с.Говтвянчик, в будівлі на земельній ділянці на перехресті вул.Миру та пров.Незабутньому.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4