ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2022 року місто Львів
Франківський районний суд міста Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній развироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.11.2021 за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК до покарання у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України,
встановив:
ОСОБА_4 , 12 листопада 2018 року о 13:47 год., перебуваючи по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно вчинив викрадення чужого майна, а саме - підійшов до велосипеда марки «Giant» моделі «Escaper», який належить ОСОБА_5 та який знаходився біля входу в будівлю за вказаною вище адресою, викрав його, покинувши місце події на зазначеному велосипеді. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на суму 3000,00 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , 27 грудня 2018 року, близько 16:30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під приводом здійснення телефонного дзвінка заволодів мобільним телефоном марки «Samsung J15», ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , чим завдав останньому матеріальної шкоди в розмір 5 000,00 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , 30 грудня 2018 року близько 23:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, із загального коридору будинку АДРЕСА_4 , таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії були непомічені сторонніми особами, викрав дитячі сани коричневого кольору із алюмінієвою рамою, вартість яких, згідно з довідкою про вартість, становить 500,00 грн. Своїми діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_7 на суму 500,00 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , 01 січня 2019 року, близько 06:20 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, із загального коридору будинку АДРЕСА_3 , таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії були непомічені сторонніми особами, викрав дитячі сани темно-синього кольору та дитячий трьохколісний велосипед, вартість яких, згідно з довідкою про вартість, становить 1 200,00 грн. Своїми діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_8 на суму 1 200,00 грн.

Також, ОСОБА_4 , 07 січня 2019 року о 18:30 год., перебуваючи в палаті урологічного відділення 5-ї міської клінічної лікарні по вул. Генерала Чупринки 45 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були поміченими для інших осіб, ОСОБА_4 вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Samsung G5» IMEI: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , який належить громадянину ОСОБА_9 , та в подальшому залишив будівлю даної лікарні. Вказаними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 3999,00 грн.

Також, ОСОБА_4 , 10 січня 2019 року близько 15:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, шляхом підбору ключів до вхідних дверей, проник у приміщення квартири АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: ноутбук марки «Asus» модель «N550L», чим завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 10150,00 грн.

Також, ОСОБА_4 , 11 січня 2019 року близько 21:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, шляхом віджиму металопластикового вікна першого поверху, проник у приміщення квартири АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме: плазмовий телевізор марки «Electron» діаметром 32 см, чим завдав ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 8 200,00 грн.

Також, ОСОБА_4 , 05 лютого 2019 року близько 20:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні чоловічого туалету, що знаходиться на четвертому поверсі ТзОВ «ОФІСНИЙ ЦЕНТ «К-59», розташованого за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 59, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії були непомічені сторонніми особами, шляхом демонтажу із стіни, викрав майно, що належить ТзОВ «ОФІСНИЙ ЦЕНТ «К-59», а саме, електричну сушку для рук марки «Electrolux», балансовою вартістю 4 698,00 грн. У подальшому викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Також, ОСОБА_4 , 15 лютого 2019 року близько 04:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, шляхом підбору ключів до дверей, проник у приміщення комори, яка розміщена між 3-4 поверхами під`їзду №1, що по АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме: перфоратор марки «Bosh», чим завдав ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 2 700,00 грн.

Також, ОСОБА_4 , 18 лютого 2019 року близько 01:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами шляхом злому механізму замка, проник в нежитлове приміщення, що знаходиться в будинку АДРЕСА_8 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_13 , а саме: перфоратор марки

«Power Tek» вартістю 1 100 гривень, шуруповерт марки «Витязь» вартістю 550, 00 грн, чим завдав ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 1 650,00 грн.

Також, ОСОБА_4 , 23 лютого 2019 року близько 23:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, шляхом віджиму металопластикового вікна першого поверху, проник у приміщення квартири АДРЕСА_9 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_14 , а саме: ноутбук марки «Asus» модель «К53ТА», вартістю 3 500,00 грн., мобільний телефон марки «Lekko» модель «Le 2», вартістю 2 300,00 грн., мобільний телефон марки «Meizu» модель «3s mini», вартістю 2 900,00 грн., мобільний телефон марки «Xiomi» модель «Redmi 5+», вартістю 3 750,00 грн., чим завдав ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 12 450, 00 грн.

Також, ОСОБА_4 , 06 березня 2019 року близько 21:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, шляхом віджиму металопластикового вікна першого поверху, проник у приміщення квартири АДРЕСА_10 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_15 , а саме: ноутбук марки «Acer» Своїми діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_15 матеріальної шкоди на суму 3700,00 грн.

Також, ОСОБА_4 , 22 березня 2019 року, близько 11:00 год., перебуваючи у П`ятій міській клінічній лікарні, що за адресою: м. Львів, вул. Коновальця, 22, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів мобільним телефоном марки «Ergo В501 maximum», ІМЕН: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , який належить потерпілому ОСОБА_16 , чим завдав останньому матеріальну шкоду в розмірі 1 899,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що дії відбувались у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальних актах. Мотиви і мета вчинення злочину, а також майно яке він викрав, та, яким заволодів шляхом обману, в обвинувальних актах відображені вірно. У вчиненому розкаюється. Просить суворо не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 визнав повністю.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.
Між тим, суд з`ясував в обвинуваченого та інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив:

- таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України за епізодами, які мали місце 12 листопада 2018 року, 30 грудня 2018 року, 01 січня 2019 року, 07 січня 2019 року, 05 лютого 2019 року;

- своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодами, які мали місце 10 січня 2019 року, 11 січня 2019 року, 15 лютого 2019 року, 18 лютого 2019 року, 23 лютого 2019 року, 06 березня 2019 року;

- своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за епізодами, які мали місце 27 грудня 2018 року, 22 березня 2019 року.

При цьому, кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 , вчинив декілька тотожних злочинів, а відтак, кваліфікація його дій за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК є вірною за всіма епізодами крадіжок і шахрайства. Наведене узгоджується з правовим висновком ВП Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.05.2018 у справі №187/1354/15 (провадження №51-1017км18), згідно з якою вчинення кількох епізодів тотожних злочинів повинно кваліфікуватися за однією статтею КК України, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочинів, рівень суспільної небезпеки обвинуваченого, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, форму вини, способи вчинення злочинів, їх стадію, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинних дій, відношення обвинуваченого до скоєного, те, що матеріальна шкода, завдана злочином частково відшкодована, шляхом повернення майна потерпілому ТзОВ «ОФІСНИЙ ЦЕНТР К-59». Також, суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочинами наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обтяжуючою покарання ОСОБА_4 обставиною є рецидив кримінальних правопорушень, з огляду на наявність в обвинуваченого судимості за умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК, згідно з вироком Сихівського районного суду м. Львова від 14.04.2016.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочинів, вищенаведені обставини справи, дані про особу обвинуваченого, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, суд дійшов висновків, що виправлення та перевихованнязасудженого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого.

За переконанням суду, така міра покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Стосовно пред`явленого потерпілим ОСОБА_9 цивільного позову до обвинуваченого про стягнення заподіяної злочином матеріальної шкоди, то такий підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановлено, що спричинені ОСОБА_4 потерпілому матеріальні збитки на суму 3999,00 грн. складаються з вартості викраденого у потерпілого майна.

Вказані збитки обвинуваченим відшкодовані потерпілому не були.

Обвинувачений цивільний позов визнав в повному обсязі.

Таким чином, оскільки матеріальна шкода потерпілому не відшкодована, а шкода заподіяна потерпілому діями обвинуваченого знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим ним злочином, а також враховуючи визнання обвинуваченим цивільного позову щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд доходить висновків, що з обвинуваченого слід стягнути на користь ОСОБА_9 заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 3999,00 грн. Відтак цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_9 зазначає, що внаслідок вчиненого відносно нього кримінального правопорушення йому заподіяно моральну шкоду, яка виражена у порушенні звичного способу його життя та необхідністю докладати додаткові зусилля для організації життя. Моральну шкоду оцінює в розмірі 20 000,00 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.п.4,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд, оцінюючи позовні вимоги потерпілого, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заподіяна потерпілому моральна шкода знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим ОСОБА_4 злочином.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_9 суд враховує форму вини обвинуваченого, його матеріальне становище, те що викрадення майна у потерпілого призвело до певних побутових незручностей та змусило потерпілого докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки він був позбавлений можливості користуватись належним йому майном, що спричинило потерпілому душевні страждання, стрес, принижено його гідність, що завдало моральних страждань. Виходячи з принципів розумності та справедливості, приймаючи до уваги повне визнання позову обвинуваченими, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, підлягає повному задоволенню, а тому з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_9 слід стягнути 20 000,00 грн. заподіяної моральної шкоди.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.11.2021 за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК до покарання у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі.

Оскільки даний злочин був вчинений обвинуваченим до постановлення попереднього вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.11.2021, то остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити за сукупністю злочинів, тобто за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Початок строку відбування покарання засудженому слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК у виді трьох років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК у виді чотирьох років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.190 КК у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, покарання відбуте за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2021 року

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_6 ) 3999 гривень 00 копійок матеріальної шкоди, 20 000 гривень 00 копійок моральної шкоди, а всього 23 999 гривень 00 копійок.

Речові докази:

-диски СD-R у кількості двох штук залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1