Справа № 761/6430/22
Провадження № 1-кс/761/3911/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 22 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001258 від 02.04.2021, -
В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся зі скаргою ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 22 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001258 від 02.04.2021.
Обґрунтовуючи скаргу, зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, передчасною, винесена на підставі не повного, всебічного і обєктивного проведення досудового розслідування, не обгругрунтована та не вмотивована та підлягає скасуванню, оскільки не було проведено достатніх слідчих дій для прийняття відповідного рішення.
У судове засідання, будучи належним чином провідомленим про дату та час судового розгляду, скаржник не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд скарги проводити за його відсутності, підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.
Уповноважена особа Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001258, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2021 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Таким чином, правова природа даного виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки слідчим суддею не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.
Водночас, з постанови дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 22 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001258 від 02.04.2021 вбачається, що рішення про закриття кримінального провадження є таким, що прийнято передчасно, на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження.
Вищевказана постанова дізнавача обґрунтовується тим, що під час досудового розслідування було проведено заходи, направлені на встановлення та документування злочинної діяльності невстановленої особи, яка могла бути причетною до вчинення кримінального проступку, проте не було досягнуто позитивного результату.
Наведені слідчим доводи не можуть вважатися достатніми для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, оскільки слідчий не спростовує доводи ОСОБА_3 стосовно вчинення відносно нього кримінального правопорушення.
Крім того, слідчим не зазначено належні мотиви ухвалення постанови та її обґрунтування, не вказано зміст обставин, які встановлені слідчим і підтверджені доказами та є підставою для прийняття такої постанови, не зазначено які саме слідчі та процесуальні дії проведено для встановлення всіх обставин справи, тощо.
Рішення про закриття кримінального провадження в порушення вимог ч.5 ст.110 КПК України не містить мотивів прийняття такої постанови та їх обґрунтування. Крім того, з постанови діхнавача не вбачається, що допитаний заявник ОСОБА_3 , та вчинено будь-які інші діє для повного та об`єктивного досудового розслідування.
Відтак, постанова дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 22 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001258 від 02.04.2021 не містить відомостей про мотиви її прийняття та їх обґрунтування, а доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є обґрунтованими.
Отже, слідчий суддя вважає наявні у кримінальному провадженні дані недостатні для висновку про закриття кримінального провадження, оскільки той обсяг інформації, яка наявна у дізнавача, явно не дає змоги стверджувати ні про наявність, ані про відсутність складу кримінальних правопорушень у діях невстановлених осіб.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").
Слідчий суддя вважає, що постанова дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 22 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001258 від 02.04.2021, є необґрунтованою та не відповідає критеріям, визначеним у ст. ст. 2, 9, 110, КПК України, оскільки винесена фактично без проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, скарга заявника є обгрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись частиною 2 статті 376, статтями 2, 7, 110, 284, 303, 305-307, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 22 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001258 від 02.04.2021 - задовольнити.
Скасувати постанову дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 22 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001258, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2021 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1