ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2719/22 Справа № 199/3847/22 Суддя у 1-й інстанції - ЩЕРБИНА- ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000194 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту фактичного його затримання, - тобто з 21.04.2022 року включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено колишнім, - у виді тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.
15.03.2022 року, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_7 перебував за місцем мешкання свого батька ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно з ним вживали спиртні напої.

На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, обумовлений їх станом алкогольного сп`яніння, в ході якого у останнього виник умисел на вбивство свого батька.

ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, у той же день та у невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи їх настання, з метою вбивства ОСОБА_9 , під час словесного конфлікту взяв зі столу в кімнаті кухні кухонний ніж та завдав ним один удар в область шиї ОСОБА_9 , спричинивши йому різану рану шиї, що викликала гостру крововтрату і внаслідок цього смерть останнього, того ж дня на місці події. За критерієм небезпеки для життя вказане тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (згідно п. 2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Далі, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_9 та з метою приховування злочину, витяг із приміщення будинку АДРЕСА_2 тіло останнього та скинув його у вигрібну яму, що знаходиться на вказаному подвір`ї.

В апеляційній скарзі:
- захисник обвинуваченого просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Вказує, що з даним вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 категорично не згоден, вважає його надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для його виправлення.

Зазначає, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 є визнання вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину. За час проведення досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_7 вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей. Обставиною, яка обтяжує покарання, досудовим слідством у обвинувальному акті визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, працює за договорами найму, у лікаря нарколога-психолога на обліку не перебуває, але має хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності.

На думку захисника, судом першої інстанції не враховано, що вчинення такого тяжкого кримінального правопорушення ОСОБА_7 стало наслідком знущання померлого батька над своїм сином, про що зазначалось свідками у судовому засіданні під час їх допиту.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду, - залишити без змін, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції постановляючи вищевказаний вирок, в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відносно доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, що оскаржуваний вирок не відповідає принципам достатності покарання, оскільки є надто суворим, у зв`язку з чим просить просить призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, суспільно корисною працею не займається, у лікарів нарколога-психолога на обліку не перебував, за місцем проживання характеризується негативно, а саме: зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, суд першої інстанції визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом першої інстанції враховано зухвалу поведінку ОСОБА_7 до та після вчинення злочину по відношенню до свого рідного батька, який був особою похилого віку.

Як вбачається з наявних матеріалів кримінального провадження, після вбивства батька, обвинувачений його тіло скину у вигрібну яму.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 саме покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Також колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Всі інші доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надана належна оцінка.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4