Справа № 755/6554/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001021 від 06.05.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працює не офіційно вантажником, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.01.2000 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 143, ст. 17, ч. 2 ст. 143 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 24.09.2002 за відбуттям строку покарання;

-28.08.2003 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 26.03.2005 за відбуттям строку покарання;

- 06.09.2005 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.05.2006 згідно п. «Г» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 14.04.2006;

- 11.10.2006 року Охтирським міським судом Сумської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно- достроково 15.04.2008 за постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.04.2008 на невідбутий строк 9 місяців 9 днів;

- 02.06.2010 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, 27.11.2010 року звільнений за відбуттям строку покарання;

- 05.07.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

- 05.09.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

10.02.2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 12.08.2014 звільнений умовно- достроково за постановою Харківського районного суду Харківської області від 04.08.2014, не відбутий строк 10 місяців 8 днів;

25.11.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 05.04.2016 вирок суду переглянутий Апеляційним судом Харківської області та згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього утримання в строк відбуття покарання 1 день утримання 2 дні позбавлення волі, 06.05.2016 звільнений за відбуттям строку покарання,

- 22.07.2021 року обвинувальний акт щодо нього за ч. 2 ст. 190 КК України надійшов на розгляд в Шевченківському районному суді м. Києва,

- 18.02.2022 року обвинувальний акт щодо нього за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України надійшов на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за умисні корисливі злочини, судимості за які у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та маючи на меті незаконне збагачення, шляхом обману, повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, встановлено, що ОСОБА_3 у невстановлений слідством час та місці, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливих мотивів, прибав імітаційні грошові кошти, а саме долари США , купюрами по 100 доларів США з написом «сувенір».

Далі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, 05.05.2022 близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , помітив раніше не знайому йому ОСОБА_5 . Діючи по заздалегідь розробленому плану, ОСОБА_3 , під виглядом знахідки, показав ОСОБА_5 раніше приготовлений пакет з імітаційними грошовими коштами, що зовні схожі на пачку грошових банкнот - доларів США, у кількості тридцяти штук, умисно створивши штучні умови для заволодіння майном ОСОБА_5 , повідомив їй неправдиві дані про те, що він знайшов вказані грошові кошти та запропонував останній поділити їх між собою.

Після чого, ОСОБА_3 , перебуваючи разом з потерпілою ОСОБА_5 біля будинку № 10 по просп. Шухевича у м. Києві, шляхом обману, передав останній на зберігання пакунок з імітаційними грошовими коштами, який зовні схожий на пачку грошових банкнот - доларів США, у кількості тридцяти штук, та повідомив їй неправдиві відомості про те, що йому потрібно терміново відійти, оскільки може повернутись власник загублених коштів, та він повернеться через кілька хвилин, після чого вони поділять грошові кошти порівну на двох, при цьому ОСОБА_3 з метою заволодіння майном потерпілої, завідомо знаючи, що здобуте шляхом обману майно не поверне його власнику, з прямим умислом, попросив у ОСОБА_5 у якості застави належну їй золоту сережку. Введена вказаними діями в оману, ОСОБА_5 , не здогадуючись про справжні наміри ОСОБА_6 , не здогадуючись про те, що передані їй кошти є імітаційними, зняла з вуха свою золоту сережку та передала її ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_6 , заволодівши належним ОСОБА_5 майном, а саме золотою сережкою, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись зазначеним майном на власний розсуд, а саме в подальшому здавши до ломбарду «Парус», за оціночною вартістю 1471 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, він дійсно 05.05.2022 близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив шахрайські дії стосовно ОСОБА_5 шляхом введення її в оману щодо поділу знайдених грошових коштів, заволодівши її золотою сережкою, яку здав до ломбарду. Дані дії вчинив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, а саме переїздом із м. Харкова.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодінні чужим майно шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, не одружений, спосіб життя, повідомив, що працює не офіційно вантажником, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 190 КК України у виді обмеження волі, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності (за відсутності вмотивованого клопотання), звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень) як ним самим так і іншими особами.

Дане остаточне покарання (обмеження волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без зміни до набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 04.07.2022 року до набрання вироком законної сили за правилами ст. 72 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Клопотання щодо відшкодування процесуальних витрат в судовому засіданні не заявлялось.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Обраний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 04.07.2022 року до набрання вироком законної сили, перерахувавши його за правилами ч. 1 ст. 72 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- диск DVD-R Verbatim «16х 4.7 GB Data 120 min Video» із відеозаписом у двох файлах події яка мала місце 05.05.2022 року, наданий директором ПТ «ЛОМБАРД ПАРУС», запакований в паперовий конверт - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- диск DVD-R Verbatim «16х 4.7 GB Data 120 min Video» із відеозаписом у чотирьох файлах події яка мала місце 05.05.2022 року, наданий генеральним директором ПТ «АЙ ТІ ЛОМБАРД» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя