Номер провадження: 11-кп/813/1431/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 10.05.2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000260, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2021 року

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 10.05.2022 року, постановленою під час судового розгляду кримінального провадження, було задоволено клопотання прокурора та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 09.07.2022 року із залишенням раніше визначеного розміру застави відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000260, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2021 року.

Рішення суду мотивоване тим, що ризик, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності не зменшився та продовжує існувати та застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу не здатне запобігти наявному у кримінальному провадженні ризику.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, обґрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що засідання було проведене без її участі, наведені у клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не доведені, відсутні докази її винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, а також матір та дідуся похилого віку, які потребують її догляду та захисту в умовах воєнного стану.
Обвинувачена ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду не була доставлена, оскільки в апеляційній скарзі не заявлялось клопотання про розгляд справи за її участі.
Крім того, в судове засідання апеляційного суду не з`явився прокурор, який про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності не заявляв.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Для забезпечення швидкого та ефективного здійснення правосуддя, а також недопущення порушення прав обвинуваченого та розумних строків апеляційного розгляду, враховуючи рекомендації Ради Суддів України від 02.03.2022 року та наказу Голови Верховного Суду від 04.03.2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану, згідно з якими не можуть бути відкладними судові засідання, на яких має розглядатися питання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження, та, відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст.331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджені судом в повному обсязі, тому є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачена, будучи обізнаною про ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення та покарання, яке загрожує їй у разі визнання її винуватою, перебуваючи на свободі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які ще не допитані.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, апеляційний суд дійшов висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак не встановлено підстав для застосування відносно останньої більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для обвинуваченої не буде безальтернативною, оскільки передбачає можливість внесення останньою відповідного розміру застави.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно наявності у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, а саме того, що вона має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, а також матір та дідуся похилого віку, які потребують її догляду та захисту в умовах воєнного стану, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованого обвинуваченій злочину, зазначене хоча і знижує вищенаведені ризики, але не настільки, щоб надати можливості для обрання відносно неї більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги що судом не забезпечено доставку обвинуваченої в судове засідання, з таких підстав.

Дійсно, діючим кримінальним процесуальним законодавством передбачено розгляд судом першої інстанції питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за участю обвинуваченого.

Однак, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан, доставка обвинуваченого до суду не виконується, в зв`язку з чим розгляд справи за участю обвинуваченого є неможливим.

З урахуванням неможливості безпосередньої участі обвинуваченого в судовому засіданні, судом першої інстанції з метою оперативності судового розгляду та недопущення порушення прав учасників судового процесу було вжито заходи щодо забезпечення участі обвинуваченої ОСОБА_6 під час розгляду клопотання прокурора та було прийнято рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», однак проведення судового засідання у режимі відеоконференції не вдалося з технічних причин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що інтереси обвинуваченої представляв її захисник адвокат ОСОБА_8 , яка приймала участь у розгляді клопотання прокурора. Більш того, обвинувачена в апеляційній скарзі не надала жодних пояснень, яким чином її відсутність в судовому засіданні, у якому брав участь її захисник, вплинула на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження застосованого запобіжного заходу.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачена не ставила питання про її обов`язкову участь у апеляційному розгляді справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що для забезпечення швидкого та ефективного здійснення правосуддя, а також недопущення порушення прав обвинуваченого та розумних строків розгляду кримінального провадження, враховуючи рекомендації Ради Суддів України від 02.03.2022 року та наказу Голови Верховного Суду від 04.03.2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану, згідно з якими не можуть бути відкладними судові засідання, на яких має розглядатися питання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за можливе та необхідне розгляд клопотання прокурора провести за відсутності обвинуваченої ОСОБА_6 , інтереси якої були представлені її захисником адвокатом ОСОБА_8 .

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів причетності обвинуваченої до вчинення інкримінованого їй злочину, оскільки на даному етапі судового розгляду у апеляційного суду відсутні повноваження давати оцінку доказам причетності особи до скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення, адже відповідно до ст. 368 КПК України таке питання в вирішуються судом при ухваленні вироку.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Частиною другою статті 422-1 КПК України передбачено, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції:

- ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою;

- клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Системний аналіз зазначеної норми закону вказує на те, що під час перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями лише перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання сторони обвинувачення та ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень та тяжкі наслідки, завдані ними, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання обвинуваченій ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Враховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, апеляційний суд погоджується з прийнятим висновком районного суду щодо неможливості застосування відносно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який здатен забезпечити належну поведінку обвинуваченої та виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченої та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст.176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 422-1, 532КПК України, апеляційний суд
постановив
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 10.05.2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000260, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2021 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4