ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1069/20 Номер провадження 11-кп/814/440/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001841 від 05.10.2019 року, щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , останній раз судимого: 26.09.2017 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 345, ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки 2 місяців позбавлення волі
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2021 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст.115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 115 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді десяти років позбавлення волі.
За сукупністю злочинів на підставі ч. 1, 2 ст. 70 КК України остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено у виді чотирнадцяти років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній, а саме тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено з моменту його затримання, тобто з 06 жовтня 2019 року.
Судові витрати, пов`язані із залученням експертів на загальну суму 45918 грн. 39 коп. стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.
Вирішено питання щодо накладених арештів та речових доказів.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 05 жовтня 2019 року близько 19 год 05 хв неподалік під`їзду №3 будинку по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка з ОСОБА_9 , під час якої ОСОБА_7 дістав з кишені куртки ніж та тримаючи останній у правій руці, умисно, з достатньо великою силою почав наносити удари в область тулубу потерпілого.За наслідками, отриманих поранень ОСОБА_9 невдовзі помер, смерть потерпілого настала внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини, з ушкодженням серця, які ускладнились гострою, масивною внутрішньою та зовнішньою крововтратою.
Далі, 05 жовтня 2019 близько 19 год. 10 год. після нанесення ножових поранень ОСОБА_9 до останнього, який стояв одним коліном на асфальтовому покритті неподалік під`їзду №3 будинку по АДРЕСА_2 , підійшла ОСОБА_10 та схилилася над потерпілим, підтримуючи останнього під руки. В цей час у ОСОБА_7 , який щойно наніс смертельні ножові поранення ОСОБА_9 , виник умисел на протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_10 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , тримаючи у правій руці ніж, умисно, з метою позбавлення життя іншої людини, підійшов до ОСОБА_10 , яка в цей час була повернута спиною до нападника, та з достатньою силою наніс два удари ножем в задню поверхню грудної клітини справа та один удар ножем в праву поперекову ділянку тіла потерпілої.
Потерпілій ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя та легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Після нанесення вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , вважаючи, що виконав усі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, а саме спричинення смерті потерпілій ОСОБА_10 , залишив місце вчинення злочину, однак смерть потерпілої ОСОБА_10 не наступила з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки потерпілій своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 грудня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що частина доказів є недопустимою та недостовірною, та в випадку їх виключення, вина ОСОБА_7 є недоведеною.

Крім того, вважає, що проведенням судових засідань без участі потерпілої ОСОБА_11 , яка не була повідомлена про дату, час та місце слухання справи, були порушені її права, оскільки в судових засідання допитувалися свідки.

Потерпілі та їх представники належним чином повідомлені про місце, дату й час слухання справи, заяв та клопотань про відкладення розгляду апеляційному суду не надавали.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника з мотивів у ній наведених, думку прокурора, який вказував про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого обвинувачення, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст. 115 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтвердженими дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Як убачається з вироку, висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст. 115 КК України, за викладених у вироку обставин ґрунтуються на доказах, досліджених та належно оцінених у судовому засіданні, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом.

Так, суд зробив висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі показань потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , даних електронних рапортів ЖЄО, протоколів огляду місця події від 05, 06, 08 жовтня 2019 року, протоколу огляду трупа від 05, 06 жовтня 2019 року, протоколу обшуку автомобіля ВАЗ-2107, протоколу огляду від 19 жовтня 2019 року та відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області, даними карток виїзду швидкої медичної допомоги № 153267 та № 153271 від 05.10.2019 року, даними протоколу відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 09.10.2019 року.

Проаналізовані показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , об`єктивно узгоджуються з письмовими доказами, покладеними в основу вироку.

Також судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку дані, що містяться у висновках судово-медичних експертиз.

Разом з тим, місцевим судом досліджено як доказ винуватості ОСОБА_7 дані, що містяться у протоколах слідчих експериментів від 26 грудня 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_10 , від 28 листопада 2019 року за участю свідка ОСОБА_21 та відеозаписів них.

Наведені показання та відповідні інші письмові докази, об`єктивно узгоджуються з даними проведених судово-медичних експертиз.

Більше того, потерпіла ОСОБА_10 в ході допиту в суді детально розповіла про обставини за яких 05.10.2019 між обвинуваченим та ОСОБА_22 та її чоловіком виникла сварка, в ході якої обвинувачений намагався нанести удар потерпілій, проте її чоловік відштовхнув ОСОБА_7 , попросив його заспокоїтися та став між ними. В цей час ОСОБА_10 крикнула, що викличе поліцію. Ці слова вивели обвинуваченого із себе, він став вкрай агресивним і кинувся на ОСОБА_10 та її чоловіка. Потерпіла помітила, як обвинувачений заліз рукою до кишені та викрикнув, що зараз він всіх поріже. Загиблий ОСОБА_9 намагався заспокоїти обвинуваченого, відштовхував його. В цей час потерпіла побачила, як в руках ОСОБА_7 щось блиснуло і він почав рухатися в бік потерпілих. ОСОБА_9 почав відмахуватися від обвинуваченого руками, потерпіла побігла до під`їзду кликати на допомогу. Коли оглянулася, помітила, як чоловік спіткнувся, став одним коліном на асфальтове покриття, а ОСОБА_7 стояв поряд, і наніс один удар ножем в груди потерпілому. ОСОБА_10 підбігла до чоловіка і намагалася підняти його. В цей час ОСОБА_10 відчула три удари в спину. Обвинувачений сів до автомобіля, та поїхав з місця події. Потерпіла допомогла піднятися чоловіку, і вони пішли до під`їзду, де сіли на лавку.

Такі показання потерпілої ОСОБА_10 узгоджуються з даними протоколу огляду від 19.10.2019 року та відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області, які після вчинення злочинів стосовно потерпілих прибули та перебували на місці події до приїзду слідчо-оперативної групи. На відеозаписах зафіксовано загальну обстановку на місці події. На відеозаписах відображено потерпілого, який перебував без свідомості та сидів на лавці, поряд із ним перебувала потерпіла, яка перебувала у свідомості. На запитання працівників поліції хто вдарив потерпілого ОСОБА_9 ножем, потерпіла відповіла, що це зробив ОСОБА_23 . Прізвище обвинуваченого потерпіла повторила декілька разів. Вказані записи проведені безпосередньо після вчинення злочинів (т. 3 а.с. 132-140).

Доводи захисника про те, що протокол огляду від 19.10.2019 року відеозапису нагрудних відеореєстраторів працівників БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області є недопустимим доказом, адже фіксація складалася з п`яти частин, на переконання колегії суддів апеляційного суду, не заслуговують на увагу, оскільки кількість файлів відеозапису не спотворює зміст відеозапису.

Пізніше з потерпілою проведено слідчий експеримент в ході якого остання показала на місці та відтворила механізм нанесення їй та її чоловіку ОСОБА_9 ножових поранень обвинуваченим ОСОБА_7 . За результатами слідчої дії складено протокол з оформленням додатків у вигляді фототаблиці та відеозапису (т. 3 а.с. 232-252).

Твердження сторони захисту про неналежність показань потерпілої ОСОБА_10 колегія суддів вважає неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки потерпіла ОСОБА_10 чітко та беззаперечно повідомляла про вчинення злочину саме ОСОБА_7 та підтвердила їх при проведенні слідчого експерименту. Крім того, за висновками додаткових судово-медичних експертиз № 796/2 від 10.01.2020, № 54 від 18.01.2020 показання потерпілої ОСОБА_10 під час слідчого експерименту від 26.12.2019 року по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 та в частині кількості, локалізації та механізму спричинення їй тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи ( т. 4 а.с. 1).

Жодних об`єктивних даних про те, що потерпіла обмовляє обвинуваченого, матеріали провадження не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

При цьому судом першої інстанції правильно взяті за основу показання свідка

ОСОБА_21 дані ним при проведенні слідчого експерименту 28.11.2019 року. Під час слідчого експерименту цей свідок показав, що 05.10.2019 він взяв у ОСОБА_20 в користування автомобіль ВАЗ-2107. Близько 19 години йому зателефонував ОСОБА_7 , попросив під`їхати до магазину АТБ на Раківці, та звозити його в декілька місць. ОСОБА_21 під`їхав, забрав ОСОБА_7 у вказаному місці та вони поїхали до будинку по АДРЕСА_3 (сусідній з будинком, в якому проживали потерпілі). По приїзді за вказаною адресою ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та почав з кимось сперечатися. ОСОБА_21 залишався в салоні автомобіля, проте чув голоси жінки і чоловіка, з якими сперечався ОСОБА_7 .

Згодом обвинувачений повернувся до автомобіля, і вони поїхали до гаражного кооперативу «Крюківський», а саме до гаража № НОМЕР_1 . ОСОБА_7 зайшов до гаража на декілька хвилин, свідок бачив, як обвинувачений, перебуваючи в гаражі, витер об куртку камуфляжного кольору ніж. Коли ОСОБА_7 повернувся до автомобіля, вони поїхали в с. Садки до будинку по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 вийшов, а свідок повернувся до міста. Згодом свідок забрав знайомих з АЗС та разом із ними поїхав до ломбарду, розташованого неподалік аптеки «Доктор Айболит» по вул. Г. Манагарова, 1б. Вони всі вийшли з автомобіля, а коли повернулися, виявив, що автомобіль завантажують на евакуатор, про що ОСОБА_21 повідомив ОСОБА_24 по мобільному телефону ( т. 4 а.с. 3-17).

При цьому, судом першої інстанції критично оцінено змінені показання свідка ОСОБА_21 надані ним у судовому засіданні з наведенням докладних мотивів.

Так, такий висновок суд першої інстанції зробив на підставі проаналізованого висновку судово-психологічної експертизи №11/13 від 11.02.2020 у сукупності з висновком службового розслідування від 23.12.2019 року за фактом повідомлення свідком ОСОБА_21 про застосування до нього недозволених методів слідства поліцейськими у приміщенні відділення поліції № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області.

При цьому, колегія суддів у вироку надала належну оцінку наданого стороною захисту висновку експерта психолога ОСОБА_25 від 06.08.2020 року.

Судом першої інстанції зазначено, що певні розбіжності у поясненнях потерпілої та свідка ОСОБА_21 в ході проведених слідчих експериментах пояснюються тим, що на місці події у вечірній час доби, враховуючи тоновані стекла автомобіля, потерпіла могла добросовісно помилятися щодо кількості осіб, які знаходилися в автомобілі. Разом з тим, такі розбіжності не спростовують показань ані потерпілої ОСОБА_10 , ані свідка ОСОБА_21 стосовно перебування обвинуваченого на місці події в момент вчинення злочинів, які йому інкримінуються. Також цим висновком жодним чином не спростовуються показання потерпілої ОСОБА_10 щодо того хто саме, яким знаряддям та яким чином наніс тілесні ушкодження самій потерпілій та її загиблому чоловіку ОСОБА_9 .

Із зазначеним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду. Тому викладені доводи апеляційної скарги захисника в частині розбіжностей даних отриманих в результаті проведених слідчих експериментах за участю потерпілої та свідка ОСОБА_21 належним чином перевірені.

Крім цього, колегія суддів не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами протоколи проведення слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_11 від 26.12.2019 року та додатки до даного протоколу, а також протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_21 від 28.11.2019.

Доводи захисника про те, що протоколи слідчих експериментів є недопустимими доказами через відсутність вказівки технічного носія інформації на який здійснено відео та фото запис фіксації такої процесуальної дії, , не переконання колегії суддів, не засновані на приписах закону та не спростовують висновків суду про допустимість цих доказів.

Ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.

Надання копій диску із записами проведених слідчих експериментів, а не їх оригіналів, не може слугувати підставою для визнання протоколів слідчих експериментів недопустимим доказом, оскільки диск є лише додатками до протоколу слідчої дії.

Відеозаписи, про які вказує захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, є лише додатками до протоколу слідчої дії у розумінні ч. 2 ст. 105 КПК України і не є самостійним (окремим від письмового протоколу) джерелом доказів.

Вимоги, яким повинен відповідати додаток до письмового протоколу слідчої дії, у тому числі до додатку у формі відеозапису, передбачені ч. 3 ст. 105 КПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 105 КПК України, додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Під час судового розгляду, не встановлено порушень вимог ч. 3 ст. 105 КПК України щодо упаковки, збереження та виготовлення додатків у формі фототаблиць і відеозаписів до протоколів слідчих експериментів з участю ОСОБА_21 та ОСОБА_10 .

Крім того, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_20 , який є власником автомобіля «ВАЗ-2107» зеленого кольору, 1999 року випуску повідомив про надання у користування Карабашу 05.10.2019 року свого автомобіля «ВАЗ-2107» темно-зеленого кольору для власних потреб. Наступного дня належний свідку автомобіль «ВАЗ 2107» працівники поліції вилучили на штраф майданчик Крюківського відділу поліції, а в подальшому з машини вилучили чохол з переднього пасажирського сидіння і зробили виріз тканини з обшивки переднього пасажирського сидіння на яких були плями крові.

Крім того, із виявленого та вилученого 06.10.2019 року автомобіля ВАЗ-2107 н.з. НОМЕР_2 , на якому 05.10.2019 року пересувався ОСОБА_7 , та яким керував свідок ОСОБА_21 в ході проведеного обшуку вилучено: 1 нижню частину чохла із переднього правого пасажирського сидіння зі слідами РБК невизначеної форми; 2 виріз тканини із слідами РБК з переднього правого сидіння; 3 контрольний виріз тканини з переднього правого сидіння. За результатами слідчої дії складено протокол від 07 жовтня 2019 року (т. 3 а.с. 83-102). Вилучені в ході обшуку автомобіля речі із слідами крові були предметом експертного дослідження та за висновками судових молекулярно-генетичних експертиз № 9/1094СЕ-19 від 17.01.2020 року, № 9/109СЕ-20 від 15.04.2020 року, встановлено, що генетичні ознаки слідів крові, виявленого на даному вирізі тканини, та на чохлі сидіння автомобіля збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупу потерпілого ОСОБА_9 (т. 4 а.с. 169-179).

Немає підстав вважати недопустимим доказом і дані, що містить висновок судової молекулярно-генетичної експертизи 9/109СЕ-20 від 15.04.2020 року, про походження крові, виявленої на речах в ході обшуку автомобіля на якому пересувався ОСОБА_7 від потерпілого ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що висновок проведено вже після закінчення досудового розслідування та не було відкрито стороні захисту, як про це вказує захисник у своїй апеляційній скарзі.
Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Згідно з ч. 2 вказаної статті прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Так, матеріали даного кримінального провадження, які були у розпорядженні слідчого відкритті стороні захисту у березні 2020 року, у відповідності до вимог ст. 290 КПК України. Копію обвинувального акту разом з реєстром матеріалів досудового розслідування вручено обвинуваченому та його захиснику 30 березня 2020 року.
При цьому, як убачається із матеріалів провадження, був наданий доступ до матеріалів кримінального провадження, у тому числі до постанови слідчого ОСОБА_26 від 02 січня 2020 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, що вказує про обізнаність сторони захисту у проведенні такої експертизи.
У розпорядження слідчого висновок експерта від 15 квітня 2020 року за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи надійшов лише 17 квітня 2020 року, який в подальшому скерований прокурору 21.05.2020 року.
Висновок експерта судової молекулярно-генетичної експертизи 9/109СЕ-20 від 15.04.2020 року є науково обґрунтованим, експертиза проведена спеціалістом високої кваліфікації і з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, він був досліджений в судовому засіданні та належно оцінений судом.
Ураховуючи наведене, немає жодних підстав стверджувати про недопустимість даних, що містить висновок судової молекулярно-генетичної експертизи 9/109СЕ-20 від 15.04.2020 року.
Посилання захисника на не встановлення знаряддя злочину по справі ніяким чином не спростовують висновки суду першої інстанції про доведеність вини вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства ОСОБА_9 та закінченому замаху на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_10 , особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Колегії суддів вважає твердження в апеляційній скарзі захисника про невірну оцінку судом першої інстанції показань свідківОСОБА_27 та ОСОБА_28 безпідставними. Вказані свідки були допитані місцевим судом у судовому засіданні та надали покази, які жодного відношення до подій 05 жовтня не мають та не підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 щодо порушення прав потерпілої ОСОБА_10 не обґрунтованими виходячи з такого.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в них наявні заяви від потерпілої ОСОБА_10 , в якій вона прохала підготовче судове засідання та подальший розгляд справи провести без її участі, призначити обвинуваченому довічну міру покарання / а.п. 35 Т.1/
В ході судового розгляду проведено допит потерпілої ОСОБА_10 за участю її представника ОСОБА_29 , роз`яснено її права та обов`язки. В подальшому, потерпіла у своєму письмовому клопотанні додатково прохала суд провести розгляд справи за її відсутності та нічого не зазначала про порушення судом першої інстанції її права на участь у судовому розгляді.
Таким чином, колегія суддів належним чином перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 приходить до висновку про відмову у задоволенні його апеляційних вимог та скарги в цілому.

Колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний безпосередньо досліджений в судовому засіданні доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.13 ч.2 ст. 115 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи конкретні обставини скоєного злочину, вчинення двох особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я інших осіб, а також дані про особу обвинуваченого, який маючи непогашену судимість за вчинення злочинів із застосуванням насильства, відношення обвинуваченого до вчиненого, повне невизнання своєї вини у скоєному суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 реального покарання наближеного до максимального строку, передбаченого санкцією ч.1 ст. 115 КК України, з урахуванням вимог ст. 68 КК.
На переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим.
Таким чином, вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, а тому подана апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4