Провадження № 1-кп/947/136/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року Київський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретар ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001536 від 19.11.2021 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 25.03.2003 Біляївським районним судом Одеської області, за ч. 3 ст.185 КК України, до 3х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 31.10.2005 Южненським міським судом Одеської області за ч. 4 ст. 296 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 17.07.2013 Біляївським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1-го року позбавлення волі;
- 21.11.2019 Біляївським районним судом Одеської області, за ч. 3 ст. 185 КК України, до 5х років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так,17.11.2021 приблизно о 01:00 годині, перебуваючи біля будинку №3Б по вулиці Варненська в місті Одесі, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,

ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до автомобілю марки «Jeep Compas», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку №3Б по вулиці Варненська в місті Одесі, що належить потерпілому ОСОБА_5 , звідки, шляхом демонтажу за допомогою підручних засобів, таємно викрав два бокових дзеркала заднього виду, вартість яких складає 8100,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 8100,00 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Так, 17.11.2021 приблизно о 01:30 годині, перебуваючи біля будинку № 2 по вулиці Героїв Крут в місті Одесі, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до автомобілю марки «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований біля будинку №2 по вулиці Героїв Крут в місті Одесі, що належить потерпілій ОСОБА_6 , звідки, шляхом демонтажу за допомогою підручних засобів, таємно викрав два бокових дзеркала заднього виду, вартість яких складає 1600,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1600,00 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Крім того, 17.11.2021 приблизно о 02:30 годині, перебуваючи біля будинку №17/6 по вулиці Варненська в місті Одесі, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до автомобілю марки «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований біля будинку №17/6 по вулиці Варненська в місті Одесі, що належить потерпілому ОСОБА_7 , звідки, шляхом демонтажу за допомогою підручних засобів, таємно викрав одне бокове дзеркало заднього виду, вартість якого складає 1400,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1400,00 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Так, 18.11.2021 приблизно о 03:00 годині, перебуваючи біля будинку №58А по вулиці Люстдорфська дорога в місті Одесі, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до автомобілю марки «Hyundai Elantra», р.н.з. НОМЕР_4 , який був припаркований біля будинку №58А по вулиці Люстдорфська дорога в місті Одесі, що належить потерпілому ОСОБА_8 , звідки, шляхом демонтажу за допомогою підручних засобів, таємно викрав два бокових дзеркала заднього виду, вартість яких складає 620,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 620,00 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Так, 18.11.2021 приблизно о 02:30 годині, перебуваючи біля будинку №31Б по вулиці Люстдорфська дорога в місті Одесі, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до автомобілю марки «Chevrolet Aveo»,р.н.з. НОМЕР_5 , який був припаркований біля будинку №31Б по вулиці Люстдорфська дорога, в місті Одесі, що належить потерпілому ОСОБА_9 , звідки, шляхом демонтажу за допомогою підручних засобів, таємно викрав два бокових дзеркала заднього виду, вартість яких складає 560,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 560,00 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Так, 19.11.2021 приблизно о 18:30 годині, перебуваючи біля будинку №35/2 по Адміральському проспекту в місті Одесі, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до автомобілю марки «Toyota Rav4», р.н.з. НОМЕР_6 , який був припаркований біля будинку №35/2 по Адміральському проспекту в місті Одесі, який належить потерпілому ОСОБА_10 звідки, шляхом демонтажу за допомогою підручних засобів, таємно викрав одне бокове дзеркало заднього виду, вартість якого складає 410,00 гривень.

Не виконавши усіх дій, які ОСОБА_4 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, вказаний злочин не вдалося закінчити з причин які не залежали від його волі, оскільки в ході демонтажу дзеркал його було викрито працівниками поліції.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочинів, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію своїх діянь. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії наступним чином.
- за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно;

- за ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує,Пленум Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, постанову Верховного Суду від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) в яких зазначено, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, покарання не відбув, злочин вчинив в період відбуття покарання за попереднім вироком, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, позитивно характеризується за місцем мешкання, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Крім того, призначення покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Цивільні позови потерпілими по справі не заявлялися.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання щодо вирішення долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 21.11.2019 року у вигляді одного місяця позбавлення волі та призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0001536 від 19.11.2021 року, не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази: вважати повернутими потерпілим за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1