єдиний унікальний номер справи 531/2678/21
номер провадження 1-кп/531/59/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальні акти кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Машівського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта базова-середня, не працюючого, не депутата, раніше судимого:

- 24 вересня 2015 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;

- 01 квітня 2016 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до одного року одного місяця позбавлення волі;

- 29 травня 2018 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;

- 11 вересня 2020 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік шість місяців;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 10 листопада 2021 року, близько 21 години, перебуваючи в житловому будинку господарства, яке належить його матері ОСОБА_6 та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своїм братом ОСОБА_6 , з яким не проживає та з яким не веде спільний побут, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в ході сварки з ОСОБА_6 наніс йому два удари правою ногою по тулубу праворуч, в результаті чого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді: по синцю в ділянці правої бокової поверхні грудної клітки та в нижній частині спини праворуч, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №224 від 11 листопада 2021 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_4 22 січня 2022 року, близько 22 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою відкритого викрадення чужого майна, прийшов до господарства ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де, реалізуючи свій прямий корисливий злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння грошовими коштами з будинку ОСОБА_7 , зайшов на територію домогосподарства та, знявши навісний замок на вхідних дверях до будинку, проник в середину житла, де з метою відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, почав шукати грошові кошти. Саме в цей час прокинулась потерпіла ОСОБА_8 та побачила ОСОБА_4 зі спальної кімнати, де горіло світло. При чому ОСОБА_8 попрохала припинити протиправні дії, але ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, продовжив свої злочинні дії, направлені на відкрите заволодіння чужим майном, а саме продовжував пошук грошових коштів в будинку потерпілої ОСОБА_7 , однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від ОСОБА_4 , в зв`язку з тим, що у потерпілої в будинку коштів не було. Після цього ОСОБА_4 покинув приміщення будинку потерпілої ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, підтвердив всі обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаюється. У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, вину не визнав та повідомив, що покази з цього приводу буде давати після допиту свідків.

Потерпілий ОСОБА_6 щодо нанесення йому тілесних ушкоджень в судовому засіданні пояснив, що у листопаді 2021 року, точної дати не пам`ятає, він разом з обвинуваченим перебували у будинку їх матері, де вживали алкогольні напої. Між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 вдарив його двічі правою ногою по тулубу. Потерпілий простив обвинуваченого. Щодо замаху на грабіж, ОСОБА_6 пояснив, що він разом з обвинуваченим у січні 2022 року, точної дати не пам`ятає, приблизно з 19 по 21 годину, був у ОСОБА_9 , де грали у карти та вживали алкоголь. В той день на вулиці лежав сніг, але опадів не було. ОСОБА_10 пішов додому трохи раніше, приблизно хвилин на 10. Взутий тоді ОСОБА_10 був у кросівки. ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 трохи згодом поїхали на мотоциклі його наздоганяти. Наздогнали обвинуваченого вже майже біля дому. Вдома ОСОБА_10 майже одразу пішов спати, а ОСОБА_11 ще з ОСОБА_9 покурили та також розійшлись. Іван також пішов спати, це було близько 21 години 40 хвилин. Близько 22 години ОСОБА_10 пішов у туалет і його довго не було. Побачив ОСОБА_10 вже на ранок. На наступний день працівники поліції вилучили калоші та зимову куртку. Потерпілу ОСОБА_7 знає, вона проживала одна через кілька будинків від їх місця проживання на протилежному боці вулиці.

Потерпіла ОСОБА_7 до суду не з`явилась. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №64 від 23 лютого 2022 року - померла.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_4 знає давно. В той день, точної дати не пам`ятає, у січні 2022 року, вона була в гостях у ОСОБА_13 . Обвинувачений прийшов туди після свідка приблизно через 30 хвилин. При свідкові ОСОБА_4 не роздягався., одягнутий він був у чорну куртку, кофту з жовтим капюшоном та взутий у зимові ботинки. Скільки обвинувачений випив алкоголю свідок не знає, хоча і бачила, що він його вживав. Пізніше, приблизно о 22 годині, вона разом з компанією друзів гуляли по АДРЕСА_3 . Свідок побачила, що хтось вийшов з двору, що розташований за 2-3 будинки від будинку, де проживають Ащаулови. Цю особу свідок бачила приблизно за 8-9 метрів. Свідок впізнала в цій особі саме обвинуваченого за зростом та за кольором жовтого капюшону, оскільки кофти з таким капюшоном ні в кого іншого не бачила. Взута в цей час ця особа була у калоші. Обличчя цієї особи свідок не бачила. Хто проживав в будинку, з якого вийшла особа, в якій свідок впізнала ОСОБА_4 , вона не знає. Ця особа, після виходу з господарства потерпілої, попрямувала до господарства Ащаулових.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що 22 січня 2022 року у свідка вдома вони разом з ОСОБА_4 та його братом, який прийшов трохи пізніше, грали в карти та вживали алкоголь приблизно з 17 години. Скільки точно вжили алкоголю сказати не може. Після вжитого алкоголю обвинувачений не хитався та поводився нормально. Одягнутий обвинувачений був у темну куртку, темну кофту з жовтим капюшоном (свідок впізнав капюшон, що зараз на обвинуваченому), чорні джинси та взутий у кросівки. Куртку вдома у свідка обвинувачений знімав. ОСОБА_10 пішов додому раніше, а свідок з його братом наздогнали його приблизно за 5 метрів від господарства потерпілої ОСОБА_7 , яку свідок знав, але не спілкувався з нею. У Ащаулових свідок покурив і поїхав додому, це було приблизно о 20 годині 10-15 хвилин. Також свідок повідомив, що біля господарства Ащаулових є ліхтар.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_4 знає давно. Він часто буває в гостях у її батьків. 22 січня 2022 року обвинувачений разом з батьками були у них вдома, де грали в карти та вживали алкоголь. На думку свідка, ОСОБА_4 прийшов до них вже в стані алкогольного сп`яніння. Скільки він ще випив, не знає. ОСОБА_4 був одягнутий у темну куртку, темні штани та жовту кофту. Яке було на ньому взуття свідок не бачила. Коли пішов від батьків, також не знає. Коли свідок разом з друзями гуляли по АДРЕСА_3 , вона стала зав`язувати шнурки та в цей час побачила як хтось вийшов з двору, що знаходиться неподалік господарства Ащаулових. Хто це був, свідок не знає, обличчя не бачила. Але може стверджувати, що це був саме ОСОБА_4 , бо у нього був жовтий капюшон, як такий, що був і на обвинуваченому (зараз на обвинуваченому кофта зі схожим капюшоном), коли він був у них вдома, та він так само кашляв, перебуваючи у них вдома. Особа, що вийшла з господарства потерпілої хиталась. Куди зайшла ця особа, свідок не бачила. Цю особу свідок бачила приблизно з 6 метрів. Біля господарства Ащаулових був ліхтар і ця особа була в його світлі, а свідок з друзями були в темряві. Ні ця особа ні свідок до неї не обзивалися. Додому свідок повернулась близько 07 години наступного дня. Про те, що сталося дізналася від працівників поліції близько 15 години.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що 22 січня 2022 року, точного часу не пам`ятає, у вечері, ОСОБА_4 прийшов до них додому та був уже випивший. Вони грали у карти та вживали алкоголь. Скільки випив ОСОБА_10 , свідок не знає, приблизно 4-5 разів по півчарки 100 грамів. Одягнутий обвинувачений був у темний одяг, а саме: куртку, яку знімав, кофту з жовтим капюшоном (така як зараз на обвинуваченому), штани та взутий у темні кросівки. Пізніше прийшов брат обвинуваченого ОСОБА_11 , з яким ОСОБА_10 посварився та пішов додому. Чоловік свідка ОСОБА_9 вийшов з дому разом з ОСОБА_15 та поїхали наздоганяти ОСОБА_10 . Чоловік повернувся приблизно за 30 хвилин. Господарство Ащаулових знаходиться від господарства потерпілої ОСОБА_7 приблизно за 15 метрів. Донька свідка ОСОБА_13 коли повернулась додому нічого не розповідала.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого. 22 січня 2022 року ОСОБА_10 весь день працював разом з її співмешканцем ОСОБА_16 під час обіду ОСОБА_10 вживав алкоголь. ОСОБА_11 прийшов з роботи та ліг спати, а ОСОБА_10 , взявши телефон останнього, пішов до кума ОСОБА_9 він був одягнутий у темно-зелену куртку, кофту з капюшоном, чорні штани та взутий у кросівки. Коли ОСОБА_11 прокинувся, то запитав де його телефон. Свідок відповіла, що його взяв ОСОБА_10 . ОСОБА_11 також пішов до ОСОБА_17 . ОСОБА_9 привіз синів приблизно о 20 годині. ОСОБА_10 ліг спати, а ОСОБА_11 ще курив разом з ОСОБА_9 і потім також ліг спати. Приблизно через годину ОСОБА_10 пішов у туалет і його не було приблизно 40 хвилин. В туалет він пішов одягнутий у куртку, під якою була лише футболка, та взутий у галоші. Свідок почала його шукати, в туалеті його не було, дзвонила обвинуваченому 5 чи 6 разів. Один раз він взяв слухавку та запитав: «Що тобі треба?» і поклав слухавку та майже одразу він зайшов до будинку і пішов спати. Це було близько 22 години. Потерпілу ОСОБА_8 свідок знала та підтримувала з нею сусідські стосунки. Господарство свідка знаходиться по різні боки дороги з господарством потерпілої. Навпроти господарства ОСОБА_8 є ліхтар. На наступний день від працівників поліції свідок дізналась, що у сусідки ОСОБА_8 вночі хтось намагався щось вкрасти. З господарства свідка було вилучено куртку та галоші.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 22 січня 2022 року він в обідній час вживав з ОСОБА_4 алкоголь. Приблизно о 17 годині з роботи прийшов ОСОБА_11 та ліг відпочивати. Близько 18 години ОСОБА_10 пішов до ОСОБА_17 . Він був одягнутий у темно-зелену куртку, кофту (зараз вона на ньому) та темні штани. Приблизно за 30 хвилин прокинувся ОСОБА_11 та пішов за телефоном, який взяв ОСОБА_10 . Близько 20 години їх обох привіз ОСОБА_9 . Свідок з ОСОБА_15 та ОСОБА_9 покурили та пішли спати. ОСОБА_10 ліг спати раніше. Через деякий час ОСОБА_6 розбудила свідка та сказала, що ОСОБА_10 пішов до туалету і його немає вже близько години. Почали його шукати. ОСОБА_6 неодноразово дзвонила йому. Коли обвинувачений повернувся, приблизно о 23 годині, то мовчки пішов спати. Коли він йшов до туалету, свідок спав, а коли повернувся, то свідок бачив на ньому цю кофту, в якій він зараз. Це свідок стверджує, оскільки йдучи до спальні, ОСОБА_10 проходив через залу, в якій перебував свідок. Потерпілу ОСОБА_7 свідок знав, вона жила одна. За нею доглядала ОСОБА_18 . Господарство потерпілої та їх господарство на відстані близько 150 метрів на протилежних частинах вулиці. Навпроти господарства ОСОБА_7 є ліхтар, чи горів він в той день, свідок не знає бо не виходив увечері на вулицю.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що вона працює у Лип`янській ЗОШ. Обвинуваченого знає як сина ОСОБА_19 . ОСОБА_7 , в зв`язку з похилим віком, сама важко пересувалась і лише за допомогою ходунків. Приблизно за три місяці до подій свідок почала опікуватися ОСОБА_7 , приходила кожного ранку та допомагала перевдягатися, кормила її. Також отримувала за потерпілу пенсію, яку передавала соцпрацівнику ОСОБА_20 , яка скуплялась та оплачувала комунальні послуги. Останній раз отримувала пенсію 17 січня 2022 року. Точної дати не пам`ятає, наприкінці січня 2022 року у неділю, приблизно о 08 годині 30 хвилин, свідок прийшла до ОСОБА_7 та побачила, що замок від вхідних дверей лежав на землі. Замок не закривався на ключ, а лише накидався на вушка. Коли свідок зайшла до середини будинку, то побачила ОСОБА_7 , яка плакала та розповідала, що до неї вночі хтось приходив, були вони в капюшонах та були випивши, вимагали гроші. В кімнаті потерпілої був безлад (скинуті з ліжка подушки та одіяло). Сама потерпіла не могла через свій фізичний стан вчинити такий безлад. Оглянувши будинок свідок побачила також, що на столі була піднята клейонка та в серванті були переставлені речі, з чого свідок прийшла до висновку, що щось шукали. За день до цього всі речі були на місці. Також біля холодильника свідок бачила відбиток взуття, а ще була відсутня пачка печива. Тілесних ушкоджень на потерпілій свідок не бачила. Після цього свідок подзвонила невістці потерпілої та ОСОБА_20 , яка і викликала поліцію. Після цих подій у ОСОБА_7 стався мікроінсульт, також вона не могла спати. У потерпілої як до подій так і після в кімнаті завжди горіло світло. На тему проникнення свідок з потерпілою не розмовляла. До 23 лютого 2022 року, дати смерті ОСОБА_7 , свідок продовжувала її відвідувати. До того, як потерпілою стала опікуватись свідок, нею опікувалась мати обвинуваченого ОСОБА_21 . Також свідок знає, що приблизно за місяць до подій обвинувачений був у будинку потерпілої. Будинок сім`ї ОСОБА_22 знаходиться метрів за 200 від будинку ОСОБА_7 на іншому боці вулиці.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона є працівником територіального центру соціальної допомоги та працює в с. Лип`янка. Обвинуваченого бачила лише один раз на слідчому експерименті. Свідок надавала соціальні послуги ОСОБА_7 . Остання дуже погано пересувалась і майже не підіймалась з ліжка. У неділю наприкінці січня 2022 року, точної дати не пам`ятає, до свідка подзвонила ОСОБА_18 та повідомила, що до ОСОБА_7 хтось проник вночі. Свідок приїхала до потерпілої з працівниками поліції. Коли приїхали, то безлад вже був прибраний. Самостійно потерпіла не змогла б зняти постільну білизну з ліжка. Свідок побачила в серванті відсутність двох чарок, вони або зникли або їх було переміщено. На думку свідка, ОСОБА_7 не змогла б самостійно дістатися до серванту. Також свідок бачила відбиток взуття біля холодильника. Коли свідок спілкувалась з ОСОБА_7 , то остання розповідала, що, начебто, було двоє осіб у темних капюшонах, били її та намагались зґвалтувати. Коли потерпілу оглядав судмедексперт, то тілесних ушкоджень не було виявлено. Іноді потерпіла могла думати, що в будинку хтось є, хоча насправді нікого не було. Також, на думку свідка, вона могла сказати, що злочинців було двоє, оскільки світло горіло лише у її кімнаті. Будинок сім`ї Ащаулових знаходиться приблизно за 100-150 метрів від будинку ОСОБА_7 на іншому боці вулиці. Чи є на вулиці освітлення, свідок сказати не змогла, оскільки відвідувала потерпілу лише в світлу пору доби.

Допитаний щодо обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 повідомив, що він визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні закінченого замаху на крадіжку, поєднану з проникненням у житло, та пояснив, що в кінці січня 2022 року, точної дати він не пам`ятає, він вживав алкоголь у свого кума ОСОБА_9 , там були ще дружина останнього та брат обвинуваченого. Чи були дочка кума та її подруга не пам`ятає. Кули був у ОСОБА_9 , то був одягнутий у куртку, чорну кофту без капюшона, хоча можливо і з капюшоном. У кума був приблизно 2 години, за цей час випили близько 1 літра горілки. На думку обвинуваченого, він був не сильно сп`янілим. Коли повернувся до дому матері, то з кумом випили ще по парі чарок і ОСОБА_9 поїхав додому, а обвинувачений дивився телевізор. Потів пішов до туалету, про що сказав матері. Взутий був у кросівки, вдягнутий був у куртку, футболку та спортивні штани. На вулиці було темно. Побачив у сусідки ОСОБА_7 світло та вирішив сходити до неї щоб позичити грошей, оскільки раніше позичав вже в неї, але не особисто, а через свою матір. Прийшовши до будинку побачив, що двері будинку були прикриті, але замку не було. Він зайшов до середини і уже в будинку в нього виник умисел пошукати гроші. З коридору обвинувачений покликав ОСОБА_7 , але остання не відізвалась, тому вирішив почати шукати гроші. Шукав в кімнаті зали в серванті та в кухні на столі під клейонкою. До холодильника не підходив. Вхід до кімнати, де перебувала потерпіла, був завішений шторою. В ній горіло світло. До цієї кімнати він не заходив. Сам обвинувачений світло не вмикав в будинку та підсвічував собі телефоном. В будинку окрім нього та потерпілої нікого не було. Чув як ОСОБА_7 щось говорила, коли він був в кімнаті зали, але що і до кого зверталась, не знає. Після того, як пошукав гроші у кухні, обвинувачений пішов додому. З будинку ОСОБА_7 нічого не виносив. Коли був у потерпілої, йому дзвонили рідні, але дзвінка не чув, бо телефон був на беззвучному режимі. Коли повернувся, то його бачив відчим. Також повідомив, що кофта з жовтим капюшоном у нього є, але до потерпілої він ходив у футболці. Господарство потерпілої від господарства його матері знаходиться приблизно за 100-200 метрів одне від одного на різних боках вулиці. Раніше кулька разів він був у будинку ОСОБА_7 . Опадів в той день не було, але на землі лежав сніг.

Вину ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, державне обвинувачення підтверджує дослідженими в судовому засіданні:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000612 від 11 листопада 2021 року;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення у ОСОБА_6 від 10 листопада 2021 року;

-висновком експерта судово-медичної експертизи №224 від 11 листопада 2021 року;

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 23 січня 2022 року;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення у ОСОБА_7 від 23 січня 2022 року;

-протоколом огляду місця події від 23 січня 2022 року з фототаблицею до нього;

-протоколом огляду речі від 23 січня 2022 року з фототаблицею до нього;

-висновком експерта №СЕ-19/117-22/986-Д від 25 січня 2022 року;

-висновком експерта №СЕ-19/117-22/974-ТР від 25 січня 2022 року;

-протоколом огляду місця події від 24 січня 2022 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25 січня 2022 року;

-відтвореним відеозаписом проведення слідчого експерименту від 25 січня 2022 року.

Після відтворення відеозапису слідчого експерименту обвинувачений заявив про те, що на нього під час проведення слідчого експерименту чинився тиск слідчим, в зв`язку з чим було допитано старшого слідчого СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_24 , який проводив слідчий експеримент, та який пояснив, що він здійснював досудове розслідування в складі слідчої групи по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , а саме проводив слідчий експеримент. Інших слідчих дій в цьому кримінальному провадженні не проводив. Під час слідчого експерименту були присутні: двоє понятих, прізвищ яких слідчий не пам`ятає, сам слідчий, підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 . Захисник був від початку до закінчення слідчої дії. Зауважень після закінчення слідчого експерименту від його учасників не надходило. Жодного тиску під час слідчої дії на ОСОБА_4 не чинилось. Останній добровільно вирішив дати покази. До початку слідчого експерименту слідчий з ОСОБА_4 не спілкувався.

Захисник підтвердив, що він був присутній від початку до закінчення слідчого експерименту. Зауважень від учасників слідчого експерименту не надходило. ОСОБА_4 ні до слідчої дії, ні під час її проведення, ні після не скаржився захисникові про те, що на нього чинився тиск.

Отже, заяву обвинуваченого про тиск на нього під час проведення слідчого експерименту суд розцінює як спосіб захисту та засіб уникнення відповідальності.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, а й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчинюється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Згідно абз. 3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Як зазначив сам ОСОБА_4 , з коридору будинку ОСОБА_7 він покликав потерпілу, але остання одразу не відізвалась, тому вирішив почати шукати гроші. Коли шукав в кімнаті зали, то чув як потерпіла щось говорила, але що і до кого зверталась не знає.

Отже його протиправні дії було виявлено потерпілою, але незважаючи на це, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його було виявлено, перейшов до кухні, де продовжував шукати гроші.

Відтак, на підставі викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення лише щодо епізоду від 10 листопада 2021 року.

Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, суд враховує вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку по епізоду від 22 січня 2022 року.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних про перебування його на обліку у лікарів нарколога та психіатра; раніше неодноразово судимого за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, останній раз 11 вересня 2020 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік шість місяців; негативну характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 01 квітня 2022 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як дуже високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій статей кримінального закону за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, з урахуванням положень ст. 68 КК України, у виді позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, з урахуванням положень ст. 68 КК України.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочини в період відбування покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2020 року, відповідно до ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне приєднати частково не відбуте покарання у виді обмеження волі, з урахуванням положень ст. 72 КК України.

Суд вважає за необхідне продовжити застосування обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

По кримінальному провадженню є процесуальні витрати на проведення експертних досліджень, які, відповідно до ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376, 395 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок;

-за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців.

За сукупністю вироків, згідно ст. 71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, приєднати частково невідбуте покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2020 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років семи місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 20 години 30 хвилин 23 січня 2022 року.

Продовжити застосування обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати, понесені на проведення експертних досліджень в загальному розмірі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 82 копійки на користь держави.

Речовий доказ жіночу спідницю та кофту, яку поміщено до сейф-пакету НПУ №KIV6105485, яка зберігається в кімнаті речових доказів ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, знищити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2022 року у справі №531/141/22 провадження №1-кс/531/86/22.

Речові докази DVD-диск «Esperanza» ємністю 4,7 Gb, шість відрізків липкої стрічки зі слідами папілярних узорів рук та флеш носій карту пам`яті марки «Micro SD Kingston», ємністю 16 Gb, зберігати в матеріалах судового провадження.

Речові докази спортивні штани «Joma», які поміщено до сейф-пакету №0749681, чоловічу куртку темно-синього кольору, яку поміщено до сейф-пакету НПУ №KIV6105486, галоші синього кольору, які поміщено до сейф-пакету НПУ №KIV6105483, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику, скасувавши арешт, накладений ухвалами слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2022 року у справах №531/141/22 провадження №1-кс/531/83/22 та №531/141/22 провадження 1-кс/531/85/22.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung», вважати повернутим законному власнику.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя