Справа № 308/9023/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2022 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України від 02.04.2020, у рамках виділеного кримінального провадження № 0000119 від 07.05.2020,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою, згідно з якою просить: скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, від 02.04.2020; зобов`язати слідчого або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про оголошення підозри ОСОБА_4 .

В обґрунтування доводів скарги адвокат посилається на те, що СУ ГУНП в Закарпатській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 17.01.2020 внесено до ЄРДР за № 0000039, відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно з відповіддю на адвокатський запит ГУНП в Закарпатській області від 31.07.2020 № 54-аз/106/7-2020, матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 виділено за № 0000119 від 07.05.2020, досудове розслідування у якому зупинено.

Вказане кримінальне провадження прокурором не закрито, обвинувальний акт до суду не передано.

02.04.2020 слідчим відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням яке здійснюється слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 .

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 до суду не скеровано, що вбачається з відповіді на адвокатський запит ГУНП в Закарпатській області від 31.07.2020 № 54-аз/106/7-2020.

Матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 виділено за № 0000119 від 07.05.2020.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, від 02.04.2020 приєднано до виділеного кримінального провадження № 0000119 від 07.05.2020.

Адвокат зауважує, що у вказаній підозрі орган досудового розслідування робить нічим необґрунтований висновок про те, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та іншими особами, у продовж 2019 року та до 31.03.2020, протиправно, шляхом вимагання, з погрозами застосування насильства над ОСОБА_7 та його близькими родичами, пошкодження чи знищення їхнього майна, одержали від останнього 12300 доларів США, що складає за офіційним курсом НБУ 293658 грн., тобто завдало останньому майнової шкоди у великих розмірах.

Орган досудового розслідування без жодних доказів та правових підстав робить висновок про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим та його близьким родичам, пошкодження чи знищення їхнього майна, тобто вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що завдало майнової шкоди потерпілому у великих розмірах.

Сторона захисту, зокрема ОСОБА_4 , вважає повідомлення про підозру від 02.04.2020 відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 189 КК України необґрунтованим та незаконним.

Щодо самої підозри за ст. 189 КК України адвокат зауважує, що така взагалі не обґрунтована, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про подію злочину та вчинення інкримінованого злочину, відсутні будь-які допустимі та належні докази. Вказана підозра ґрунтується тільки на поясненнях потерпілого, який у такий спосіб ухиляється від виконання своїх цивільно-правових зобов`язань. В оскаржуваному повідомленні про підозру відсутні будь-які дані, які б свідчили про вчинення злочину ОСОБА_4 , зокрема, час, місце та спосіб вчинення злочину, які наслідки вказаний злочин спричинив. Повідомлення про підозру викладене загальними фразами, які базуються виключно на показах потерпілого, який виступає зацікавленою особою у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, як у подальшому виявилося, потерпілий боргував у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 10000 доларів США та не повернув.

З цього приводу в провадженні Свалявського районного суду Закарпатської області перебуває справа № 306/528/20 за позовною заявою ОСОБА_5 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_8 , до ОСОБА_4 про стягнення коштів. Разом з тим, враховуючи те, що кошти, про які йдеться у вказаній справі, були надані потерпілому ОСОБА_7 , останнього залучено до участі у розгляді вказаної справи в якості третьої особи.

Адвокат вказує, що враховуючи наявність «офіційного» боргу, цивільно-правового спору та наявність у органу досудового розслідування інформації про те, що у ОСОБА_7 наявний борг за цивільно-правовим зобов`язанням щодо виникнення боргу, то такі дії підозрюваних в разі наявності належних та допустимих доказів причетності слід кваліфікувати за ст. 355 КК України (примушування до виконання чи не виконання цивільно-правових зобов`язань), а не за ст. 189 КК України (вимагання).

Однак орган досудового розслідування, який на даний час проводить досудове розслідування, жодним чином не аналізує кваліфікацію статей КК України, наявні докази в матеріалах кримінального провадження та їх допустимість, а навпаки здійснює кваліфікацію дій підозрюваних за ч. 3 ст. 189 КК України, нібито злочин вчинений за попередньою групою з погрозою вбивством та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, адвокат зазначає, що як вбачається з ухвал Личаківського районного суду міста Львова про обрання запобіжного заходу в справі № 463/9543/19 від 09.11.2019, в справі № 463/9542/19 від 09.11.2019, в справі № 463/9544/19 від 09.11.2019, ОСОБА_7 виступав заявником у інших кримінальних провадженнях, зокрема, відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000359 від 29.10.2019 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Викладені обставини, на думку адвоката, можуть свідчити про те, що ОСОБА_7 може бути провокатором та зі сторони ОСОБА_7 «штучно» ініційовано кримінальне провадження № 0000039 від 17.01.2020 та в такий спосіб в інтересах ОСОБА_7 створюють умови для ухилення його від виконання своїх зобов`язань та сприяння йому у заволодінні коштами та майном громадян, у тому числі ОСОБА_4 , що полягає в отримання грошових коштів у борг та їх неповерненні.

Також адвокат вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, від 02.04.2020 погоджено та підписано прокурором поза межами своїх повноважень.

Звертає увагу, що як вбачається з оскаржуваного повідомлення про підозру, його погодив та підписав прокурор відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури області ОСОБА_12 .

Посилаючись на п. п. 3.1, 3.4 Положення «Про відділ організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, прокуратури Закарпатської області», адвокат зазначає, що беручи до уваги те, що в силу ст. 45 КК України злочин, про який йдеться в оскаржуваній підозрі, не є корупційним, в порушення вказаного Положення прокурор відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури області ОСОБА_12 здійснив погодження та підписання підозри поза межами своїх повноважень, що є недопустимим та підставою для її скасування.

Крім того, адвокат у скарзі наголошує, що як вбачається з оскаржуваної підозри, орган досудового розслідування під час повідомлення про підозру від 02.04.2020 чітко не вказав про беззаперечність фактів, викладених у тексті підозри та не посилався на будь-які зібрані у зв`язку із цим доказами під час проведення процесуальних дій до пред`явлення підозри.

Зокрема, під час досудового розслідування, як до пред`явлення підозри та і після пред`явлення підозри, не надано беззаперечних доказів про те, що злочин було вчинено за попередньою змовою групою, оскільки під час досудового розслідування потерпілий жодним чином не підтвердив причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Як на доказ, ніби то винуватості ОСОБА_4 , слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 послався на протокол про результати аудіоконтролю особи від 18.03.2020, протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 18.03.2020, 19.03.2020, протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 18.03.2020, протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 19.03.2020, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 23.03.2020, протоколи про ідентифікацію та вручення грошових коштів від 04.03.2020, 12.03.2020, 31.03.2020 та інші матеріалами досудового розслідування.

Вказане, на думку адвоката, є не нічим іншим, як наклепом та неправдивим звинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, оскільки ОСОБА_4 фізично не міг зустрічатися з ОСОБА_7 , а тим більше не міг щось у нього вимагати, так як у період грудень 2019 року, січень-травень 2020 року перебував за межами України.

Крім того, стороною захисту, зокрема ОСОБА_4 , висувається та підтримується версія провокації зі сторони ОСОБА_7 , яка повинна бути перевірена.

Як стало відомо стороні захисту, ОСОБА_7 виступав заявником у кримінальних провадженнях, що вбачається з ухвал слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова в кримінальному провадженні № 0000359.

Ці обставини, як зауважує адвокат, можуть свідчити про наявність ознак провокації зі сторони ОСОБА_7 з метою ухиляння від виконання своїх цивільно-правових зобов`язань.

В свою чергу, ОСОБА_7 може перебувати у залежності від правоохоронних органів та може виступати негласним агентом та провокатором, натомість отримувати підтримку з їх сторони у невиконанні цивільно-правових зобов`язань.

Зокрема, стороні захисту відомо, що ОСОБА_7 виступає заявником у кримінальних провадженнях у кримінальному провадженні № 0000359 про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вищевикладені обставини, на думку адвоката, можуть свідчити про те, що зі сторони ОСОБА_7 та посадових осіб Головного управління Національної поліції в Закарпатській області штучно порушено кримінальне провадження № 0000039 від 17.01.2020 та в такий спосіб в інтересах ОСОБА_7 створюють умови для ухилення його від виконання своїх зобов`язань та сприяння йому у заволодінні коштами та майном громадян, у тому числі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Разом з тим, вищевказані обставини у оскаржуваній підозрі не враховані та не описані, що знову ж таки свідчить про її необґрунтованість та наявність підстав для її скасування.

Крім того, адвокат зазначає, що з витягу з ЄРДР № 0000039 від 17.01.2020 вбачається, що кримінальне провадження, за яким ОСОБА_5 було винесено повідомлення про підозру, було відкрито за ч. 3 ст. 189 КК України за фабулою: « ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими особами, впродовж 2019 року та січня-березня 2020 року, умисно, з корисливих мотивів та з метою свого незаконного збагачення за рахунок ОСОБА_7 та отримання від нього грошових коштів на постійній основі, систематично пред`являли незаконні вимоги ОСОБА_7 про передачу їм грошових коштів під виглядом неіснуючого вигаданого боргу, погрожуючи при цьому останньому та його близьким родичам фізичною розправою та знищенням чи пошкодженням їх майна та впродовж вказаного періоду заволоділи його грошовими коштами в сумі 12300 доларів США, що складає за офіційним курсом НБУ 293658 грн., чим спричинило потерпілому майнової шкоди у великих розмірах». Тобто, кримінальне провадження відкривалося тільки за даним фактом. З приводу будь-яких протиправних дій, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України щодо вимагання, вчиненого повторно або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень до ЄРДР відомості не вносилися.

Не зважаючи на наведене, у підозрі прокурора Закарпатської області, повідомленій ОСОБА_4 від 02.04.2020, наголошено на повторності дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо вимагання коштів у ОСОБА_7 , та, як способу вимагання: з погрозою застосування насильства над потерпілим та його близьким родичам, пошкодження чи знищення їх майна, тобто вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що завдало майнової шкоди потерпілому у великих розмірах.

Разом з тим, як зазначає адвокат, в порушення ч. 1 ст. 278 КПК України оскаржуване повідомлення про підозру в день його складення слідчим чи прокурором ОСОБА_4 вручене не було, а його копія була надана дружині ОСОБА_4 03.04.2020 невідомою особою, що знову ж таки є підставою для скасування вказаної підозри.

За таких обставин, адвокат вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, складене 02.04.2020 у кримінальному провадженні № 0000039, слід скасувати, а відомості про оголошення підозри ОСОБА_4 підлягають невідкладному виключенню з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Розгляд скарги відкладався неодноразово. Адвокат ОСОБА_3 викликався у судові засідання телефонограмою, шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду рекомендованим поштовим відправленням та надсилання текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, що підтверджується наявними у матеріалах справи відповідними повідомленнями. Також адвокатом подавалися клопотання про відкладення судового засідання у справі.

Крім того, адвокатом ОСОБА_3 було подано до суду додаткові пояснення у справі, згідно з якими сторона захисту скаргу підтримує повністю. Додатково адвокат звертає увагу на те, що вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.09.2021 у справі № 306/839/20 встановлено, що між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 склалися цивільно-правові відносини і передача позичених грошей ОСОБА_4 сприймалася ОСОБА_5 як належне виконання останнім своїх зобов`язань. Тому передача грошей у рамках НСРД була фактичною метою правоохоронних органів документування вручення коштів як потерпілим ОСОБА_7 , так і від імені останнього. Суд вказує на порушення презумпції невинуватості при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті, викладаючи фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інкримінованого злочину, прокурором у обвинуваченні, яке він вважає встановленим, як співучасника зазначено іншу конкретну особу, а саме ОСОБА_4 , який не є обвинуваченим в цьому провадженні та позбавлений права на особисту присутність при розгляді цього кримінального провадження, що свідчить про порушення права цієї особи на захист. Неприпустимість зазначення у формулюванні обвинувачення осіб, яким не пред`явлено обвинувачення, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини. Судом також встановлено відсутність будь-яких домовленостей про спільне вимагання коштів між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження. Вказані обставини, на думку адвоката, додатково підтверджують необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, від 02.04.2020, що є підставою для її скасування. Виходячи з викладеного, адвокат просить розглянути це пояснення та долучити до матеріалів справи, скаргу про скасування повідомлення про підозру задовольнити у повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_3 у дане судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином шляхом надсилання тексту судової повістки у вигляді SMS-повідомлення, яку доставлено 31.03.2022, про причини неявки слідчого суддю не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду скарги не надходило.

Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_12 у судове засідання не з`явися, при цьому подав заяву, в якій зазначив, що на розгляді слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває скарга адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000039 (№ 0000119) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України. Вказану скаргу просить розглянути без участі прокурора та слідчого. Щодо задоволення скарги заперечує. Вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення здійснено з дотримання норм як матеріального, так і процесуального права, таке рішення є законним та обґрунтованим, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. У зв`язку з наведеним у задоволенні скарги просить відмовити.

На вимогу слідчого судді старшим слідчим в ОВЗ ВРОТЗ СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 до суду скеровано матеріали кримінального провадження № 0000119, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею, з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, та положень ч. 3 ст. 306 КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутності особи, яка подала скаргу, а також слідчого, прокурора, рішення яких оскаржується, на підставі наявних матеріалів за поданою скаргою та матеріалів кримінального провадження № 0000119.

Розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000119, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Статтею 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Як встановлено слідчим суддею, слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000119, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2020, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з січня до грудня 2019 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та іншими особами, тобто до вчинення злочину домовившись про спільне його вчинення, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, з корисливих мотивів та з метою свого незаконного збагачення, із погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я особи, систематично пред`являли незаконні вимоги ОСОБА_7 про передачу їм грошових коштів та отримували такі від останнього, за наступних обставин.

На початку 2019 року, точнішої дати органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 разом відвідували казино в Чеській Республіці, передмісті м. Славков у Брна, де спільно програли всі наявні у них грошові кошти, після чого вони покинули гральний заклад.

Одразу при виході з вказаного закладу ОСОБА_4 , погрожуючи фізичною розправою, пред`явив ОСОБА_7 безпідставну протиправну вимогу передачі 120000 грн. в найкоротший термін, хоча такої умови, тобто про позику та будь-які відсотки за нею під час гри в казино, заздалегідь не обумовлювались і на такі умови ОСОБА_7 не погоджувався.

У подальшому, упродовж 2019 року, зокрема до 27.12.2019, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та іншими особами, реалізуючи спільний злочинний намір на незаконне збагачення, шляхом вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , відібрали від останнього 10000 доларів США (що складало за офіційним курсом НБУ (23,29 грн. за 1 долар США) станом на 27.12.2019 232900 грн.) частинами, при цьому неодноразово повторно пред`являли потерпілому протиправну вимогу передачі залишку грошових коштів під виглядом вказаного боргу, погрожуючи при цьому потерпілому ОСОБА_7 та його сім`ї фізичною розправою та знищенням або пошкодженням їх майна.

Вказане стало можливим у зв`язку тим, що маючи на меті протиправне збагачення за рахунок ОСОБА_7 та отримання він нього грошових коштів на постійній основі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із залученням інших осіб, використовуючи пригнічений внаслідок неодноразових погроз фізичного насильства та пошкодження майна психологічний стан ОСОБА_7 , та свою перевагу над ним, вони під вигаданими мотивами та приводами та в односторонньому порядку встановлювали останньому нові неіснуючі та безпідставно збільшені суми боргових зобов`язань.

Зокрема, 27.12.2019, під психологічним тиском, погрозами фізичним насильством та пошкодження майна (спалення автомобіля) з боку ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_7 в черговий раз передав вказаним особам частину боргу в розмірі 2000 доларів США, а саме безпосередньо ОСОБА_5 .

Через декілька днів ОСОБА_4 повторно пред`явив потерпілому незаконну вимогу передачі грошових коштів 17000 доларів США, як нібито вказаного вище неіснуючого боргу.

У подальшому, упродовж січня-березня 2020 року ОСОБА_4 , реалізуючи свої вказані вище злочинні наміри, з метою свого регулярного протиправного збагачення за рахунок ОСОБА_7 та діючи у той самий спосіб, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими особами, неодноразово та систематично продовжували ставити ОСОБА_7 вимоги про передачу грошових коштів у різних сумах, використовуючи його пригнічений психологічний стан та свою перевагу на ним, застосовуючи до нього образи та приниження, погрози фізичного насильства та пошкодження майна, під тими самими надуманими мотивами та приводами про нібито наявних у ОСОБА_7 перед ними боргових зобов`язань та заволоділи грошовими коштами останнього в загальні сумі 2300 доларів США, зокрема:

04.03.2020, близько 14.10 год., ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1000 доларів США (що складало за офіційним курсом НБУ (24,94 грн. за 1 долар США) станом на 04.03.2020 24940 грн.);

13.03.2020, близько 14.30 год., ОСОБА_5 , знаходячись біля автомийки самообслуговування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , знову одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 300 доларів США (що складало за офіційним курсом НБУ (25,86 грн. за 1 долар США) станом на 13.03.2020 7758 грн.);

31.03.2020, близько 09.35 год., ОСОБА_5 , знаходячись біля супермаркету «Барва», що знаходиться за адресою: вул. Борканюка, 42, в м. Свалява, Закарпатської області, знову одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1000 доларів США (що складало за офіційним курсом НБУ (28,06 грн. за 1 долар США) станом на 31.03.2020 28060 гривень), одразу після чого о 09.44 год. був затриманий співробітниками УСБУ в Закарпатській області неподалік місця вчинення злочину на вулиці біля магазину «Тиса» та будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином, за твердженням сторони обвинувачення, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та іншими особами упродовж 2019 року та до 31.03.2020 протиправно, шляхом вимагання, з погрозами застосування насильства над ОСОБА_7 та його близьким родичам, пошкодження чи знищення їхнього майна, одержали від останнього 12300 доларів США, що складає за офіційним курсом НБУ 293658 грн., тобто завдало останньому майнової шкоди у великих розмірах.

02.04.2020, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000039 слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури області ОСОБА_12 , щодо ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, за вищевикладених обставин, яке, у зв`язку з тимчасовою відсутністю ОСОБА_4 за місцем проживання, у порядку ч. 2 ст. 135 КПК України вручено члену сім`ї, а саме дружині ОСОБА_4 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з ОСОБА_4 .

Постановою слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000039 слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 10.04.2020 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, постановою прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури області ОСОБА_12 від 07.05.2020 на підставі ч. 3 ст. 217 КПК України матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2020 за № 0000039, виділено в окреме провадження та виділеним матеріалам досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КПК України, присвоєно згідно з даними Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000119 від 07.05.2020.

Постановою слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 08.05.2020, за погодженням з прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури області ОСОБА_12 , досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000119 від 07.05.2020 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України та оголошено у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_4 .

Згідно з вказаним повідомленням про підозру ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим та його близьким родичам, пошкодження чи знищення їхнього майна, тобто вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що завдало майнової шкоди потерпілому у великих розмірах.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за тлумаченням Європейського суду з прав людини вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27 лютого 1980 року, скарга № 6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15 липня 1982 року, скарга № 8130/78) Європейський суд з прав людини констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію Європейський суд з прав людини у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10 грудня 1982 року) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.
З огляду на зазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе вчинення особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.
Як закріплено в ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Таким чином, аналіз змісту ч. 1 ст. 42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

За приписами ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до змісту ст. 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Контекстний аналіз наведених положень у зіставленні з п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що під час розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України. Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватися слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

Слідчий суддя при розгляді даної категорії скарг повинен перевіряти дотримання органом досудового розслідування вимог ст. ст. 277, 278 КПК України при складанні, затвердженні та врученні повідомлення про підозру, а не вдаватися до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення, встановленню винуватості особи у його вчиненні, та наявності у діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, тобто до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду слідчого судді під час досудового розслідування. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

В скарзі адвокат, як підставу для її задоволення, вказує на відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Як вбачається з повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 02.04.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, у ньому належним чином вказано зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу і місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Тобто, оскаржуване повідомлення про підозру за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості, а відтак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення були дотримані зазначені вимоги закону в повному обсязі.

Між тим, виходячи з вимог п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення практично зводиться до найбільш детального опису об`єктивної сторони інкримінованого підозрюваному діяння, відомих на момент повідомлення про підозру.

Звертаючись з даною скаргою сторона захисту також посилається на відсутність достатніх доказів для повідомлення про підозру, однак такі обставини повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання, та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Що стосується доводів адвоката про те, що прокурор відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури області ОСОБА_12 здійснив погодження та підписання оскаржуваної підозри поза межами своїх повноважень, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст. 277 КПК письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити, крім іншого, прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення, та підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 КПК України. Отже, у КПК України закріплений єдиний процесуальний прядок повідомлення про підозру будь-якій особі, проте існує категорія осіб, щодо яких процесуальна форма їх повідомлення про підозру ускладнюється, тобто запроваджуються додаткові, порівняно із главою 22 КПК України, гарантії, що надаються державою. Правова природа таких гарантій полягає в тому, що вони не можуть розглядатися як особисті привілеї, а навпаки мають публічно-правове призначення та служать засобом захисту від необґрунтованого притягнення до кримінальної відповідальності, політичної репресії, примусового усунення від виконання своїх посадових або професійних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_4 складено слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури області ОСОБА_12 , яким здійснюється процесуальне керівництво у рамках кримінального провадження № 0000119, що підтверджується відповідними відомостями у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто у межах повноважень, визначених КПК України.

Щодо інших доводів сторони захисту у скарзі на повідомлення про підозру, то вони фактично стосуються питань доведеності винуватості та оцінки доказів. Проте з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Слідчий суддя зазначає, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кембелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, серія А, № 182, с. 16, п. 32). Однак факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування (рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, серія A, № 300-A, с. 27, п. 55).

Оцінюючи в сукупності наведені обставини провадження, слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у контексті її розуміння Європейським судом з прав людини.

Особою, яка звернулася з даною скаргою, не доведено, що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, не наведено даних, які б спростовували висновок сторони обвинувачення щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, а також не доведено, що при врученні повідомлення про підозру слідчим допущено суттєві порушення вимог КПК України, які могли б слугувати підставою для її скасування.

Таким чином, в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 02.04.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, вручено у відповідності до КПК України, а у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено, а тому в задоволенні поданої адвокатом ОСОБА_3 скарги слід відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.

Разом з тим, вимога зобов`язати слідчого або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про оголошення підозри ОСОБА_4 також не підлягають до задоволенню, виходячи з того, що як встановлено слідчим суддею, оскаржуване повідомлення про підозру є законним, вмотивованим та відповідає вимогам КПК України, а також з огляду на приписи ст. ст. 26, 307 КПК України, оскільки виходить за межі повноважень слідчого судді.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя бере до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 09.12.1994, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04,§ 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

В контексті вказаної практики слідчий суддя вважає обґрунтування цього рішення достатнім.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України від 02.04.2020, у рамках виділеного кримінального провадження № 0000119 від 07.05.2020.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1