ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/8546/21 Номер провадження 11-кп/814/766/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника колонії ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені подання начальника державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» та голови спостережної комісії при Харківській РДА Харківської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тимченки Чорнобаївського району Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 13 серпня 2018 року Коломацьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 286 КК України на 9 років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Таке рішення суд мотивував тим, що за час відбування покарання засуджений не відшкодував завдану шкоду за вироком суду, а також ту обставину, що невідбута частина покарання є значною, а тому, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно - дострокового звільнення та вважає клопотання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.
Крім того, на думку суду, застосування умовно - дострокового звільнення до особи, яку засуджено за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого настала смерть 4 осіб, при невідбутій частині покарання понад 2 роки є несправедливим та не відображає основних засад кримінального судочинства.
У поданій апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Зазначає, що засуджений перебуваючи в місцях позбавлення волі постійно працював, проте установи виконання покарань не завжди забезпечують засуджених роботою, тому відрахування на користь потерпілих із заробітку ОСОБА_7 здійснювалося у відповідності до чинного законодавства. Зазначає, що збільшити виплати відповідно до виконавчих листів, засуджений зможе лише у разі умовно - дострокового звільнення та працевлаштування. Також, просить суд взяти до уваги, що ОСОБА_7 на час подання апеляційної скарги, відбув покарання 4 роки 7 місяців, що становить 2/3 призначеного строку.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів заслухавши доповідача, засудженого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженого від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

За змістом положень п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 13 серпня 2018 року вироком Коломацького районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 286 КК України на 9 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання засудженого строк попереднього ув`язнення в період з 21 квітня по 20 червня 2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання засудженого строк попереднього ув`язнення в період з 19 квітня 2017 по 21 лютого 2019 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2020 року невідбуту частину покарання у виді 03 років 08 місяців 23 днів позбавлення волі замінено більш м`яким, у виді обмеження волі відповідно до ст. 82 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2021 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання засудженого строк попереднього ув`язнення з 24 вересня по 28 грудня 2020 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_7 знаходиться з 19 квітня 2017 року. Кінець строку відбування покарання 13 березня 2024 року.

З характеристики засудженого наданої начальником ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» вбачається, що засуджений перебуває в місцях позбавлення волі з 19 квітня 2017 року.

Під час перебування в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

З 02 квітня 2019 року відбував покарання в державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)». За час перебування в установі характеризувався позитивно, працював, стягнень не мав, заохочувався 3 рази.

З 28 грудня 2020 року перебуває в державній установі «Хролівський виправний центр (№140)», де характеризувався позитивно, стягнень не мав, заохочувався 4 рази.

З 21 березня 2022 року відбуває покарання в секторі при державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)», куди він був етапований як особа яка засуджена до обмеження волі. За час перебування в установі характеризується позитивно, стягнень не мав, заохочувався 2 рази.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що за час відбування покарання засуджений працював систематично, має 6 заохочень, проте з присудженої вироком суду завданої шкоди на користь потерпілих в сумі 1361888 грн. 75 коп. відшкодував лише 2820 грн. 76 коп., водночас ОСОБА_7 засуджений за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинуло чотири особи та двоє отримали тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, та прийшов до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу. Верховний Суд України в п.11 постанови Пленуму № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.
Виходячи з вище викладеного, фактично відбута частина покарання ОСОБА_7 , для настання права на умовно-дострокове звільнення, почала обчислюватись з дати постановлення рішення суду, яким було пом`якшено засудженому покарання, тобто з 24 вересня 2020 року.
Тому на момент подання начальником державної установи «Хролівський виправний центр (№140») спільного клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , не минуло 1/2 фактичного відбуття засудженим строку покарання, а тому не настало право для його умовно-дострокового звільнення.

Всупереч доводам засудженого, суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні подання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2021 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4