Категорія:тримання під вартою Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференцзв`язку),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 серпня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Новостав, Луцького району, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 , громадянину України, з середньою освітою, на утриманні якого перебуває одна неповнолітня дитина (зі слів), неодруженому, непрацюючому, раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 29 вересня 2022 року включно.

Строк тримання під вартою підозрюваному постановлено обчислювати з 10:00 год 31 липня 2022 року, тобто з моменту взяття під варту.

На підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчим суддею розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначався, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором надано докази про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, доведено наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним в клопотанні, а тому прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у зв`язку з чим обрав даний запобіжний захід.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник та підозрюваний подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про її незаконність та необґрунтованість. Слідчий суддя зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. На переконання захисника, слідчий суддя, обираючи його підзахисному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в порушення вимог кримінально процесуального закону не довів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину.

Окрім цього, посилаються на недоведеність слідчим та прокурором наявності ризиків у кримінальному провадженні для застосування до його довірителя виняткового запобіжного заходу. Також ні слідчим в клопотанні, ні слідчим суддею в ухвалі не наведено жодних переконливих аргументів щодо неможливості застосування до ОСОБА_8 інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Вказують, що ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує, не є належним аргументом доведеності, вказаних у клопотанні ризиків та обрання такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Звертають увагу суду на неврахування слідчим суддею позитивних характеристик ОСОБА_8 , зокрема, останній вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки та місце роботи, є бійцем територіальної оборони.

З огляду на наведене, просять ухвалу слідчого судді скасувати та звільнити ОСОБА_8 з під варти з зали судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі, прокурора, який її заперечив, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що слідчим відділом Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001307 від 31.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

31 липня 2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, а відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Враховуючи вказане, посилання захисника про недопустимість як доказу протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 та ненадання слідчим суддею належної оцінки показам підозрюваного є необґрунтованим.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого умисного злочину.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішенні «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою, з огляду, в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства («W. проти Швейцарії» від 26.01.1993).

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відносить до категорії особливо тяжкого злочину дає обґрунтовані підстави вважати про існування ризику переховування останнього від органів досудового розслідування та/або суду

Також матеріалами кримінального провадження та клопотанням слідчого встановлено, що наявний ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків кримінального провадження, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину із застосування насильства.

Враховуючи вказане, апеляційний суд повністю погоджується з висновком місцевого суду про наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у провадженні.

На думку судової колегії, слідчий суддя у відповідності з вимогами кримінального процесуального законодавства, врахувавши майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, обґрунтовано обрав йому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин запобіжний захід, обраний слідчим суддею є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а тому ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника апеляційний суд не вбачає.

Інші доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують ризиків у кримінальному провадженні та не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчого.

Будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 серпня 2022 року про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді