У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1442/21
Провадження №1-кп/348/133/22

29 вересня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

його представника, адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

її захисника, адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна кримінальне провадження №0000281 від 26.04.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Яремче, Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, на час вчинення кримінального правопорушення - працюючої по тимчасових заробітках, на даний час - ветеринарного фельдшера Яремчанської міської державної лікарні ветеринарної медицини, на дільниці в с.Микуличин, розлученої, на утриманні має троє неповнолітніх дітей, згідно ст.89 КК України не судимої, українки, громадянки України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_7 відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000281 від 26.04.2020 року, умисно спричинила легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .

Зокрема встановлено, що 25.04.2020 року близько 14 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , на межі господарств між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 на грунті довготривалих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт, в ході якого остання вирішила спричинити тілесні ушкодження потерпілому.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, обвинувачена ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, нанесла один удар господарськими вилами в ділянку живота потерпілого ОСОБА_5 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді подряпини передньої стінки живота, що згідно висновку судово-медичної експертизи №203/120-Д від 25.08.2020 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Під час розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала.

Разом з тим, 26.05.2022 року остання подала до суду клопотання, в якому просила звільнити її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження №0000281 від 26.04.2020 року - закрити, а цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду.

В судовому засіданні 29.09.2022 року обвинувачена та її захисник подане клопотання підтримали та просили його задоволити з підстав наведених у ньому.

Щодо заявленого представником потерпілого клопотання про стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, зазначили, що визнають його частково, оскільки визначений розмір витрат є завищеним, такі витрати повинні бути обгрунтованими, а тому воно підлягає до часткового задоволення.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував відносно задоволення клопотання обвинуваченої. Вважає, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності підлягає задоволенню оскільки відповідає вимогам ст.49 КК України та ч.1 ст.285 КПК України.

Крім того зазначив, що передбачене у ст.49 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а саме передбачене ч.1 ст.125 КК України, згідно санкції вказаної частини статті, на даний час у відповідності до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Таким чином, оскільки з часу вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, минуло більше 2 років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності в розумінні ст.49 КК України не зупинявся і не переривався, на даний час є законні підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження підлягає закриттю.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник, адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 , разом з тим просили стягнути з останньої на користь потерпілого понесені ним витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в сумі 7000 грн. 00 коп., з підстав, наведених в клопотанні представника потерпілого.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Суд констатує, що відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

Також, згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке згідно санкції вказаної частини статті на момент його вчинення відносилось відповідно до ст.12 КК України, чинної на час інкримінованого йому злочину, до злочинів невеликої тяжкості. На даний час у відповідності до чинної ст.12 КК України, ч.1 ст.125 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України зазначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , вона вчинила 25.04.2020 року, на момент спливу строку притягнення до кримінальної відповідальності, від явки до органів слідства, прокурора та суду обвинувачена не ухилялася та не переховувалася, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення, не зупинявся та не переривався.

Таким чином, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закінчився.

В зв`язку з наведеним, суд вважає клопотання обвинуваченої обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення і приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження №0000281 від 26.04.2020 року.

Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_5 цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд прийшов до висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, в зв`язку із звільненням обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з обвинуваченої в його користь 15000 грн. моральної шкоди, слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Що стосується клопотання сторони захисту про стягнення із обвинуваченої на користь потерпілого понесених ним витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги в сумі 7000 грн. 00 коп., суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

У відповідності до ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до долучених представником потерпілого до матеріалів кримінального провадження попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які поніс потерпілий, договору про надання правничої допомоги №77/2021 від 21.07.2021 року та квитанції №16/2022 від 20.06.2022 року, витрати ОСОБА_5 , пов`язані із наданням йому професійної правничої допомоги склали 7000 грн. 00 коп.

Беручи до уваги всі обставини розгляду кримінального провадження, в ході якого адвокатом здійснювалось представництво інтересів потерпілого ОСОБА_5 , суд вважає за можливе стягнути обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 7000 грн. 00 коп. судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, згідно квитанції №16/2022 від 20.06.2022 року.

Питання речових доказів слід вирішити керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Судові витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні №0000281 від 26.04.2020 року, питання щодо яких має вирішувати суд відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався, арешт на майно не накладався.

На підставі ст.12, 49 КК України, керуючись п.6 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», керуючись ст.ст.100, 124, 128, 284, 285-286, 288, 350, 369-372, 376, 381, 382, 392, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження задоволити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000281 від 26.04.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 на користь потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, згідно квитанції №16/2022 від 20.06.2022 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Речовий доказ: сорочку зеленого кольору, яку згідно постанови дізнавача у кримінальному провадженні старшого інспектора СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 10.10.2020 року передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області (квитанція №2899), після набрання ухвалою законної сили повернути власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 .

Речовий доказ: догоспітальний клінічний протокол №1536 від 25.04.2020 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно постанови старшого слідчого СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 19.08.2020 року зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000281 від 26.04.2020 року, після набрання ухвалою законної сили повернути в КНП «Надвірнянська ЦРЛ НРР», місцезнаходження: м.Надвірна, вул.Грушевського, 12, Івано-Франківської області.

Речовий доказ: предмет господарського призначення «вила», які згідно постанови слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 26.04.2020 року передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області (квитанція №2899), після набрання ухвалою законної сили знищити.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1