печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
установив:
26.04.2022 р. старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинність, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що через характер вчиненого кримінального правопорушення, специфіку його розслідування, значний обсяг процесуальних, слідчих (розшукових) дій, які необхідно провести, завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали неможливо, а тому наявна необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою, оскільки запобігти існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, вислухавши учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до наступного.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.01.2022 р. за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294 КК України.

30.01.2022 р. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294 КК України.

31.01.2022 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 294 КК України.

01.02.2022 р. ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 діб, тобто до 29.03.2022 р., включно.

28.03.2022 р. строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 30.04.2022 р.

29.03.2022 р. підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави до 28.04.2022 р., включно.

25.04.2022 р. строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до восьми місяців, тобто до 30.09.2022 р.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
За правилами ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст.ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).
Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що дані, що вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в доказах, що приєднані до клопотання, одночасно враховує, що означене встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу, вирішенні питання про продовження строків дії запобіжного заходу. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Згідно практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У означеному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами, їх сукупність надає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого підозрюваному, що дає підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Втім, за практикою Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, та зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Європейський суд з прав людини у рішення у справі «Михалкова та інші проти України» зазначив, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Слідчий суддя при розгляді клопотання приймає до уваги, що у кримінальному провадженні виконано ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів. Разом з тим у даній справі необхідно: додаткового допитати свідків у кримінальному провадженні; за участю свідків провести впізнання за фотознімками та скласти відповідні протоколи; зняти гриф секретності та долучити до матеріалів кримінального провадження результати проведених негласних слідчих (розшукових) дій, а також документи, на підставі яких проведено негласні слідчі (розшукові) дії; провести тимчасові доступи до речей і документів, які перебувають у володінні операторів мобільного (стільникового) зв`язку; після отримання тимчасового доступу до речей і документів призначити телекомунікаційну експертизи; отримати висновки: комплексної молекулярно-генетичної експертизи та експертизи холодної зброї (об`єкт дослідження: ніж, вилучений у ОСОБА_8 ), комплексної молекулярно-генетичної та почеркознавчої експертизи (об`єкти дослідження: три аркуші паперу з рукописними записами), балістичної експертизи (об`єкти дослідження: предмети, схожі на зброю та боєприпаси), комплексної молекулярно-генетичної автотехнічної експертизи (об`єкт дослідження: змотана шина), вибухотехнічної експертизи (об`єкт дослідження: фаєри); зібрати матеріали, які характеризують підозрюванихОСОБА_8 та ОСОБА_6 ; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які необхідні для закінчення досудового розслідування.

Сторона обвинувачення довела, що ОСОБА_6 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні тяжкого злочину, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з метою його уникнення може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України; в той же час у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України такий ризик підвищився; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема, не встановлено всіх учасників вчинення даного злочину, у тому числі і організаторів, замовників, також на даний час не встановлено місць перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання підозрюваний може самостійно або за допомогою інших учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які на даний час не відшукані. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином виражається у тому, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може створити штучні докази, може підбурювати осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також підозрюваний може зловживати своїми процесуальними правами з метою затягування строків досудового розслідування шляхом нез`явлення для проведення слідчих дій у справі чи затягування з отриманням із ознайомленням з процесуальними документами. Також підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе попередити інших невстановлених на даний час учасників, у тому числі і замовників вчинення злочину, які не встановлені органом досудового розслідування, надавши їм відповідні настанови та поради щодо подальших слідчих дій, обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості у вчиненні злочину. Ризик незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні виражається у тому, що підозрюваний може вчинити дії, направлені на примушення для зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. Крім того ризик впливу свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків. Також підозрюваний може продовжувати вчиняти злочин, у якому підозрюється, оскільки не має постійного місця роботи, а отже сталого джерела доходів.

Слідчий суддя на підставі викладеного, проаналізувавши надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний, майновий стан, здійснені слідчі і процесуальні дії, ті, які орган досудового розслідування має здійснити, дійшов висновку про задоволення клопотання, також враховує принцип диспозитивності, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують тільки ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України, приймає до уваги, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, що стороною захисту не спростовані надані стороною обвинувачення докази, які дають підстави для висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу з метою забезпечення прав, свобод підозрюваного і одночасно з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження органом досудового розслідування.

Стосовно заяв захисників ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 (усної заяви), адвоката ОСОБА_5 (письмової заяви) в порядку ст. 206 КПК України, в яких захисники зазначили, що підозрюваний має бути негайно звільнений з-під варти, такі заяви обґрунтовані неправомірним, на думку захисників, рішенням заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 .

Так, слідчим суддею при дослідженні матеріалів клопотання встановлено, що постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 29.03.2022 р. було задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинність, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , продовжено строк дії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.02.2022 р. у справі № 757/5261/22-к про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на один місяць, тобто до 28.04.2022 р., включно, в межах строкудосудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.01.2022 р.

З врахуванням обставин, які зазначені у клопотанні про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя вбачає, що керівник органу прокуратури при прийнятті відповідного рішення розглядав клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 та матеріали кримінального провадження № 0000027 від 10.01.2022 р., керувався положеннями ст. 615 розділу IX1 КПК України «Особливий режим досудового розслідування та продовження строків тримання під вартою під час судового провадження в умовах воєнного, надзвичайного стану або у районі проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України», Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», врахував особливу складність кримінального провадження та необхідність у проведенні слідчих і процесуальних дій, які мають суттєве значення для досудового розслідування, у зв`язку з чим завершити досудове розслідування та направити обвинувальний акт до суду неможливо, роз`яснив порядок виконання означеного рішення; про прийняте рішення повідомив Генерального прокурора та Печерський районний суд м. Києва, отжеобставини, на які посилаються захисники, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і не тягнуть за собою обов`язку звільнення особи з-під варти.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Клопотання задовольнити.

Продовжити до 25.06.2022 р., включно, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.01.2022 р. строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1