Справа № 545/2972/22
Провадження № 1-в/545/765/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Куби, до засудження зареєстрований в АДРЕСА_1 , кубинець, громадянин України, не одружений, не працюючий, з середньою освітою, раніше двічі судимий,

Засуджений: 08.04.2020 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст.185 ч.2,185 ч.3,70 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.02.2016 року остаточно до відбуття покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі,-

встановив:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він має матір пенсійного віку та брата інваліда третьої групи, протягом відбуття покарання працював, виконавчий листів про примусове стягнення не має.

Засуджений клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення , виходячи з такого.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Ромеро ОСОБА_5 засуджений 08.04.2020 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст.185 ч.2,185 ч.3,70 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.02.2016 року остаточно до відбуття покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до наданих суду матеріалів по особовій справі, ОСОБА_4 у державну установу «Темнівська виправна колонія (№ 100)» засуджений прибув 06.11.2020 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, мав одне стягнення, яке знято та погашено в установленому законом порядку, заохочень не має. До промислової зони установи не працевлаштований, залучається до робіт по благоустрою установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику у свою адресу реагує агресивно.
При відбуванні покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ні стягнень, ні заохочень не мав.
Вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від покарання суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 двічі судимий, попередньо був звільнений умовно-достроково, проте на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, за який наразі відбуває покарання, при відбуванні покарання заохочень не мав, не працював, що в свою чергу заважає суду надати оцінку поведінці засудженого.

Вести за таких обставин мову про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений довів своє виправлення не можна.

Крім того, необхідно зазначити про те, що на комісії Темнівської виправної колонії (№ 100) 30.03.2022 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_4 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Також, суд зазначає, що ОСОБА_4 за попереднім вироком звільнявся умовно-достроково від подальшого відбування покарання, в період якого вчинив новий злочин. А тому, на думку суду у разі звільнення його умовно-достроково є висока вірогідність вчинення ним нового злочину.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що на даний час поведінка засудженого ОСОБА_4 не свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання, а зміни в світогляді останнього не свідчать, що він довів своє виправлення, а тому підстав для задоволення клопотання не має.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1