Справа № 534/2111/21
Провадження № 1-кп/534/79/22
У Х В А Л А

23 травня 2022 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001306 від 25.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
у с т а н о в и в:

У провадженні Комсомольського міського суду Полтавської області перебуває вказана судова справа.
Суд, перебуваючи у нарадчій кімнаті, ухвалюючи рішення у справі, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи, що кожен доказ не має наперед встановленої сили, дійшов наступних висновків.
Частина 4 ст. 365 КПК України передбачає, якщо обвинувачений в останньому слові повідомить про нові обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, суд за своєю ініціативою або за клопотанням учасників судового провадження відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами, після завершення яких відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин і надає останнє слово обвинуваченому.
У останньому слові обвинувачена ОСОБА_4 повідомила про те, що потерпілий, можливо, занадто швидко з`явився праворуч.
Відповідно до роз`яснень, наданих п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», кримінальна відповідальність виключається, якщо особа порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.
Суд вважає, що, виходячи зі змісту пояснень, наданих обвинуваченою ОСОБА_4 у останньому слові обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_8 міг рухатися на транспортному засобі з недотриманням дозволеної швидкості, що може вплинути на кримінальну відповідальність стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 .
Також у останньому слові обвинувачена ОСОБА_4 повідомила суду, що змушена разом зі своєю дитиною виїхати за кордон, оскільки під час повітряних тривог вони перебували у підвалі, у дитини була алергічна реакція на пил, яка жахливо себе почувала, у якої почалися панічні страхи.
Вказана інформація має значення для справи, а саме для встановлення процесуальної поведінки обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження судом, оскільки саме у зв`язку з відсутністю у судових засіданнях обвинуваченої ОСОБА_4 ухвалою суду у цій справі 05.04.2022 було застосовано привід.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Судовий розгляд цього провадження здійснено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України
Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
Зазначені обставини не отримали належної оцінки судом, є істотними, вони перешкодили суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 91, 94, 365, 370, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відновити з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001306 від 25.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та перевірки їх доказами розпочавши судовий розгляд із визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення і підлягає негайному виконанню на всій території України.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ

Повна ухвала проголошена 23.05.2022.