Справа № 204/2027/22
Провадження № 1-кс/204/511/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю підозрюваного ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межигір`я Монастирського району Тернопільської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 161 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

6 квітня 2022 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що 20.03.2022 та 27.03.2022, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на сприяння вчинення планування, підготовки та розв`язування агресивної війни та воєнного конфлікту та на розпалювання національної та релігійної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності, а також образ почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями. Досудовим розслідуванням встановлено, що ігумен ОСОБА_4 , який у складі організованої групи осіб з числа священнослужителів АДРЕСА_1 ), реалізуючи злочинний умисел, під час масових релігійних заходів публічно здійснює висловлювання щодо представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, визнання правомірною, схвалення тимчасової окупації частини території України, що сприяє розв`язуванню агресивної війни. Так, встановлено, що починаючи з 24 лютого 2022 року, після вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України, в приміщенні Храму Іверської Ікони Божої Матері Кам`янської єпархії Української православної церкви керівник відповідної релігійної громади ігумен ОСОБА_4 (церковне ім`я Матфій) спільно з іншими членами громади під час проведення релігійних обрядів на системній основі доводить до прихожан, що збройна агресія Російської Федерації проти України, яка сталась у лютому 2022 року, є громадянською війною, до якої жодним чином не причетний президент РФ ОСОБА_8 та надавав вказівки щодо надання допомоги збройним силам РФ, в разі захоплення відповідної території проживання прихожан, а також сприяння їм щодо створення єдиної держави. Водночас, ОСОБА_4 , позиціонуючи себе слугою Бога, який має донести істину до послідовників відповідної релігійної конфесії, під час вказаної агітації використовує відомості та способи донесення інформації з ознаками обману та маніпуляцій, намагається доводити виключність українського та російського народів з метою посилення ворожого ставлення відвідувачів церкви до іудеїв та осіб єврейської національності, агресивного нав`язування власних релігійних переконань та світогляду, можливого сприяння РФ в проведенні військових дій на території України. Вказані дії ОСОБА_4 , всупереч офіційній позиції керівника Української православної церкви митрополита Онуфрія ( ОСОБА_9 ) про засудження військової агресії РФ, спрямовані на підтримку позиції патріарха Російської православної церкви Кирила ( ОСОБА_10 ), який підтримує війну Росії проти України та вживає заходів до виправдання російського військового вторгнення на територію України, і можуть призвести до схиляння прихожан храму с. Безбородькове надати сприяння окупаційним військам РФ, а також здійснення опору Збройним Силам України. Таким чином, ОСОБА_4 , 20.03.2022 та 27.03.2022, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись за адресою свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що вищевказані висловлювання адресовані необмеженому колу громадян України під час проведення останнім служби у Храмі Іверської Ікони Божої Матері Кам`янської єпархії Української православної церкви, публічно сприяв вчиненню планування, підготовки та розв`язування агресивної війни та воєнного конфлікту, шляхом надання порад і вказівок прихожанам релігійної громади. Також, в ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення, вищевказані публічні висловлювання ОСОБА_4 під час богослужіння у храмі, містять розпалювання національної ворожнечі та ненависті щодо євреїв, приниження їхньої національної честі та гідності, приниження національної честі та гідності українців. Зазначеними вище діями, вчиненими ОСОБА_4 , останній повністю підтримував вторгнення РФ на територію України, розв`язання ними війни, знищування мирного населення України та військовослужбовців ЗСУ, а також позитивна оцінка загарбницьких дій керівництва РФ, до складу якої, за висловлюваннями останнього, повинна входити вся Україна та сприяв розпалюванню національній ворожнечі та приниженню честі та гідності громадян. Відповідно до санкції ч. 2 ст. 437 КК України, покарання, за вчинення злочину, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України підтверджується: витяг з ЄРДР за № 0000017 від 27.02.2022; копія повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 04.04.2022; копія висновку експерта від 02.04.2022 № 54/15/6-148; копія протоколу за результатами проведення НСРД від 21.03.2022 № 22/15/т-107т; копія протоколу за результатами проведення НСРД від 27.03.2022 № 22/15/т-163т; інші матеріалами кримінального провадження у сукупності. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тим, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, розуміючи про тяжкість та строки покарання, яке йому може бути призначено, в разі визнання його винним у скоєні інкримінованих злочинів, та очевидно в разі обрання більш м`якого виду запобіжного заходу може виїхати до тимчасово-окупованої території та переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Наявність ризику незаконно впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів, у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що після оголошення підозри ОСОБА_4 обізнаний про наявність в матеріалах кримінального провадження експертних висновків, якими обґрунтовується підозра у скоєнні інкримінованого йому злочину. Враховуючи ці обставини, підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати позапроцесуальним шляхом, на свідків, експертів та на інших осіб. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується фактом того, що підозрюваний може використовувати своє положення ігумена та впливати на прихожан, в тому числі виправдовуючи збройну агресію збройних сил російської федерації проти України, продовжувати розпалювати національну та релігійну ворожнечу. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 відповідає суспільному інтересу, так як кримінальні правопорушення створили в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності за вчинення, в тому числі, особливо тяжких кримінальних правопорушень. Підозрюваному ОСОБА_4 інкримінуються злочини, покарання за яке одне з них передбачено у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може виїхати за межі території України та переховуватися від органів досудового слідства та суду. У зв`язку з викладеним, до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Беручи до уваги зазначене, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого злочину, запобігання вказаним ризикам неможливе у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів. З огляду на викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних діянь ОСОБА_4 слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного, а тому відповідно вимог ст.ст. 197, 199 КПК України щодо останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без альтернативи внесення застави. Викладені обставини також свідчать про необхідність покладання на підозрюваного при визначенні йому застави або обрання більш м`якого запобіжного заходу, додаткових обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого щопонеділка о 10 год 00 хв; 2) не виїжджати за межі м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) носити електронний засіб контролю. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні просив застосувати до нього домашній арешт, оскільки він не збирається переховуватися.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати йому домашній арешт, зазначивши, що ризики не доведені.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 161 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та експертів, які проводять експертизу, а також продовжити злочинну діяльність.

У судовому засіданні було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не був доведений.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику.

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого.

Так, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням цього слідчий суддя вважає, що достатньою сумою застави необхідно визначити 248 100 гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 161 КК України задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 4 червня 2022 року.

Визначити заставу у розмірі 248 100 (двісті сорок вісім тисяч сто) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, МФО 820172, р/р UA0017442 в ГУДКСУ у м. Київ.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до СВ СБ України в Дніпропетровській області та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади у разі наявності свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1