справа № 462/1418/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000130 від 04.02.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Яворів Львівської області, українки, громадянки України, одруженої, освіта середня, яка зареєстрвоана та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима, востаннє 07.06.2021 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 24.03.2022 р. Франківським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 3 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимою, востаннє 07.06.2021 року Галицьким районним судом м. Львова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, на шлях виправлення не стала та вчинила новий корисливий злочин. Так, 03.02.2022 року близько 14.50 год ОСОБА_3 , перебуваючи у торговому залі магазину «CROPP», розташованому в ТРЦ «Victoria Gardens» на вул. Кульпарківська, 226 А у м. Львові, в якому здійснює свою діяльність АТ «ЛПП» ДП «ЛПП Україна», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення на рахунок злочинної діяльності, повторно, шляхом вільного доступу, вважаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиць торгового залу магазину «CROPP» шапку чоловічу торгової марки «CROPP», вартістю 207,20 грн без ПДВ, футболку жіночу торгової марки «CROPP», вартістю 127,20 грн без ПДВ та піжаму жіночу торгової марки «CROPP», вартістю 159,20 без ПДВ, що загальною сумою становить 493,60 грн. Викрадені речі ОСОБА_3 в приміщенні роздягальні даного магазину заховала у поліетиленовий пакет, який принесла з собою та, не оплативши їх вартості, пронесла повз касовий контроль, однак не довела свого злочинного умислу до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була викрита працівниками магазину за його межами.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро рлзкаялася у вчиненому, на підставі ст. 63 Конституції України відмовилася від дачі показань.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, подав заяву про можливість розгялду справи за його відсутності.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України доведена повністю та її дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані.
При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Так, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, згідно положення ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, вчиненим умисно, повторно та з корисливих мотивів, а також враховує особу винної, яка раніше неодноразово судима, в тому числі і за злочини проти власності (а.с.35), на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження арк. 40. 42), згідно наданої характеристики ЛКП "Південне" за місцем проживання, скарг від сусідів на ОСОБА_3 в ЛКП не поступало (матеріали кримінального провадження, арк.44).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є її щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 в ході судового розгляду не встановлено.
Виходячи з наведеного та із врахуванням всіх обставин по справі, беручи до уваги також думку прокурора, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 вироком Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2022 року засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України та, відповідно до якого, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, із урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за новим вироком, приєднано повністю невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 07.06.2021 у справі № 461/3984/21 у виді позбавлення волі на строк 1 роки 1 місяць та призначено остаточне покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі, тобто обвинувачена ОСОБА_3 винна ще і в іншому кримінальному правопорушенні до постановлення попереднього вироку, тому суд приходить до висновку, що покарання слід призначити із застосуваннямч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, враховуючи вирок Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2022 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі:
за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень та у відповідності до правил, передбачених ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, із врахуванням вироку Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2022 року призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 4 (чотири)місяці позбавлення волі, зарахувавши покарання відбуте частково за попереднім вироком Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2022 року.
Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження не обирався.
Речові докази: шапку чоловічу торгової марки «CROPP», футболку жіночу торгової марки «CROPP», піжаму жіночу торгової марки «CROPP», які передані на відповідальне зберігання керуючому магазину «CROPP» повернути потерпілому ДП "ЛПП УКраїна", АТ ЛПП (а.с.14). Речовий доказ (а.с.19) компаккт-диск DVD- R із записом камер внутрішнього відеоспостереження за 03.02.2022 р. у магазині магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 " залишити при справі.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1