Справа № 487/2303/22
Провадження № 1-кс/487/1885/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.08.2022 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000364 від 29.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України про арешт майна

встановив:

11.08.2022 прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000364, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене 29.07.2022 майно в ході огляду місця події автомобілю марки ВАЗ-2109 д.н. НОМЕР_1 , розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: змиви з рульового колеса та ручки коробки перемикання передач, які опечатані до сейф-пакету № В1016598. Визначити місцем зберігання речових доказів матеріали досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Підставою для внесення клопотання стало те, що вилучене в ході огляду майно може бути використано у якості доказу у кримінальному провадженні, а тому відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України на нього необхідно накласти арешт.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.
На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000364 від 29.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2022 приблизно о 21 год. 30 хв. двоє невстановлених співробітників СРПП ВП № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, рухаючись на невстановленому службовому автомобілі, біля перетину вул. Олекси Гірника та вул. Шкільної в с. Лимани Миколаївського району (раніше Березанського району) Миколаївської області, зупинили водія автомобілю марки ВАЗ-2109 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , якому з використанням свого службового становища пред`явили незаконну вимогу передачі їм належних потерпілому ОСОБА_4 грошей в сумі 2 000 грн., з погрозою обмеження права потерпілого на керування транспортним засобом шляхом безпідставного складання адміністративних матеріалів за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за ст. 130 КУпАП.
Усвідомлюючи безвихідність ситуації та реальність загрози настання для себе негативних наслідків внаслідок протиправних дій поліцейських, потерпілий ОСОБА_4 , за відсутності при собі грошей, прибув разом із зазначеним поліцейськими до свого місця проживання в с. Лимани Миколаївського району Миколаївської області, де його дружиною ОСОБА_5 28.07.2022 о 22 год. 41 хв. у мобільному додатку «Приват24» перераховано грошові кошти в сумі 2 000 грн. на номер повідомленої поліцейським банківської картки, в результаті чого потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинені матеріальні збитки на вказану суму.
Після чого, 28.07.2022 приблизно о 23 год. 00 хв., одразу після залишення поліцейськими місця події, потерпілий ОСОБА_4 повідомив про скоєне відносно нього та його дружини ОСОБА_5 співробітниками поліції кримінальне правопорушення за скороченим номером екстреного виклику поліції на спеціальну лінію «102», подію за яким зареєстровано в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» з автоматичним присвоєнням порядкового номеру єдиного обліку ВП № 8 МРУП ГУНП в Миколаївській області № 1483 від 28.07.2022.

У подальшому, 28.07.2022 приблизно о 23 год. 15 хв. зазначені невстановлені співробітники СРПП ВП № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, дізнавшись про повідомлення вчиненого ними кримінального правопорушення, на тому ж службовому автомобілі прибули за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яким за приховування вчиненого ними тяжкого злочину з вимагання від останніх грошових коштів, передали гроші в сумі 5 000 грн.
29.07.2022 на підставі письмової згоди ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проведено огляд місця події автомобілю марки ВАЗ-2109 д.н. НОМЕР_1 , розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено: змиви з рульового колеса та ручки коробки перемикання передач, на яких могли бути залишені біологічні сліди поліцейського, який керував автомобілем потерпілого від місця зупинки транспортного засобу до місця проживання потерпілого, які опечатані до сейф-пакету № В1016598.
Постановою старшого слідчого Першого СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_7 від 30.07.2022 виявлене та вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000364.
У зв`язку з чим, в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вилученого майна під час проведення огляду, яке є речовим доказам та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частиною 7 статті 237 КПК України передбачено, що вилучені під час огляду речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Статтею 167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, прокурором доведено, що майно, вилучене під час огляду, зберегло на собі сліди злочину та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 29.07.2022 майно в ході огляду місця події автомобілю марки ВАЗ-2109 д.н. НОМЕР_1 , розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: змиви з рульового колеса та ручки коробки перемикання передач, які опечатані до сейф-пакету № В1016598.
Визначити місцем зберігання речових доказів матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000364.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1