Справа № 567/266/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022

м. Острог

Слідчий суддя

Острозького районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

представника власника арештованого майна ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши клопотання представника власника арештованого майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000040

встановила:

адвокат ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 04.03.2022, на предмети зовні схожі на каміння та вироби з бурштину вагою близько 10 кг. та автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що на даний час потреба в застосуванні арешту майна, відпала, оскільки з вилученими виробами з бурштину та даним транспортним засобом проведені всі необхідні слідчі дії, що виключає необхідність у подальшому їх утриманні ВП №3. Окрім того вказує, що по даному кримінальному провадженню із арештованим майном тривалий час не проводяться будь-які інші слідчі дії, що свідчить про їх вичерпність та достатність для повноти та всебічності проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Окрім того вважає, що ОСОБА_5 підтверджено законність придбання вилучених виробів з каміння ззовні схожого на каміння бурштину, а сам автомобіль не є об`єктом будь-яких кримінально-правових санкцій, що у свою чергу дає підстави вважати про необхідність скасування з даного майна арешту.

У зв`язку з викладеними обставинами, вважає, що на сьогоднішній день відсутня потреба в перебуванні майна під арештом, а тому просить скасувати арешт накладений на каміння зовні схоже на каміння бурштину сирцю в кількості приблизно 10 кг. та транспортний засіб "Opel Astra", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було накладено ухвалою слідчого судді від 04.03.2022 та повернути вказаний автомобіль його володільцю ОСОБА_5 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, з підстав зазначених в клопотанні та просив його задоволити в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила. Зазначила, що необхідні експертизи з вилученим камінням на даний час не проведені, а саме вилучене каміння та вироби з каміння ззовні схожого на бурштин, направлені у Волинський НДЕКЦ МВС України для проведення гемологічної експертизи. Вважає, що на даний час підстави для скасування арешту майна у кримінальному провадженні відсутні та просить в задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000040 від 19.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді від 04.03.2022 накладено арешт на предмети зовні схожі на каміння та вироби з бурштину вагою близько 10 кг., упаковані до спец пакету НПУ ЕХР 0164372 та спецпакету SUD 4005714, автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , які перебували у володінні ОСОБА_6 , у виді тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом та майном до скасування арешту у встановленому законом порядку.

В даній ухвалі зазначено, що арешт вилученого майна має суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження та може бути підтвердженням вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тому є необхідність його збереження як речового доказу. За вказаних обставин слідчий суддя дійшла до висновку, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000040 від 19.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що вказаний транспортний засіб сам по собі та в сукупності з іншими речами та документами кримінального провадження має важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, речі вилучені в ході обшуку автомобіля можуть бути засобами вчинення злочину, даний автомобіль і каміння та вироби зовні схожі на каміння та вироби з бурштину вагою близько 10 кг., є доказами кримінального правопорушення, відповідають критеріям ст.98, 167 КПК України.

Як встановлено слідчим суддею, однією з підстав накладення арешту на зазначений автомобіль та вилучене каміння слугувала необхідність забезпечення проведення експертиз предметом дослідження якої є вищевказаний автомобіль та вилучене каміння зовні схоже на каміння бурштину.

Разом з тим за період проведення досудового розслідування та з часу накладення арешту на автомобіль «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 04.03.2022, орган досудового розслідування мав можливість та був зобов`язаний оглянути даний автомобіль, встановити достовірно чи дійсно в ньому збереглися сліди або інші відомості, які можуть бути використанні як доказ у кримінальному провадженні, та відповідно за наявності вилучити такі сліди або інші відомості та ініціювати проведення експертизи.

Разом з тим, обґрунтувань призначення відповідної експертизи щодо даного автомобіля чи відомостей про можливе створення перешкод зі сторони власника автомобіля в проведенні такої експертизи, прокурором в судовому засіданні не наведено.

Окрім того, слідчим суддею враховується, що на даний час у кримінальному провадженні №0000040 від 19.02.2022 підозру ні ОСОБА_5 , ні будь-яким іншим особам не пред`явлено.

Також прокурором не наведено обґрунтувань необхідності проведення із вказаним автомобілем інших слідчих дій станом на даний час.

За вказаних обставин, подальше утримання транспортного засобу під арештом в межах позбавлення власника можливості користуватись ним є недоцільним, оскільки порушує баланс між втручанням у права та свободи особи та потребами досудового розслідування. Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування на даний час не виправдовують такий ступінь втручання у право власності та подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження суперечить вимогам ч. 3 ст. 132 КПК України.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що в подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження в частині заборони володільцю користуватися арештованим автомобілем, відпала потреба, беручи до уваги, що накладений арешт на автомобіль в цій частині не дає змогу ОСОБА_5 реалізувати в повній мірі свої права як власника майна, суд вважає за необхідне частково задовольнити клопотання та скасувати арешт автомобіля марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 в частині заборони володільцю користуватися ним, що надасть можливість володільцю право на користування цим автомобілем, і таке рішення у даному випадку, буде відповідати загальним завданням та заходам кримінального провадження, що стосується співрозмірності та розумності обмеження права власності особи на майно у кримінальному провадженні згідно закону.

При цьому слідчий суддя вважає, що з метою збереження вказаного транспортного засобу та забезпечення усунення перешкод подальшого розгляду кримінального провадження по суті та виконанню судового рішення в майбутньому, клопотання в частині скасування арешту із забороною його відчуження та розпорядження ним задоволенню не підлягає.

При вирішенні клопотання в частині скасування арешту на майно, що було вилучене в ході проведення огляду автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідчий суддя виходить з наступного.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На даний час по вказаному провадженню досудове розслідування не завершено, підстав, визначених ст. 174 КПК України для скасування арешту вказаного майна заявником не наведено, тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в цій частині. Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Окрім того, з наданих прокурором доказів вбачається, що на даний час вилучене каміння зовні схоже на бурштин-сирець, направлено для проведення судової гемологічної експертизи.

Таким чином, доказів того, що в подальшому застосуванні його арешту відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано.

Водночас слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до практики Європейського Суду (у справах «Бакланов проти Російської Федерації», «Фрізен проти Російської Федерації»), судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ст.ст.22, 26 КПК України, кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що розумність й співрозмірність обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, а також, що заявником у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки вилучене майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та в межах даного провадження не проведенні усі необхідні слідчі дії, або арешт накладено необґрунтовано, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в цій частині є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.131, 167, 170-173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

клопотання представника власника арештованого майна - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000040, задовольнити частково.

Частково скасувати арешт автомобіля марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в частині заборони користування ним та повернути вказаний автомобіль ОСОБА_5 або його представнику за довіреністю.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддяОСОБА_1