УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року
м. Харків

справа № 638/6135/21
провадження № 1 - кп/638/727/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000025 від 04 січня 2021 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, українки, громадянки України, із середньо - спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштованої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною другої статті 185, частиною третьої статті 15 частини другої статті 185, частиною другої статті 15 частини другої статті 185 КК України,

у с т а н о в и в:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених частиною другої статті 185, частиною третьої статті 15 частиною другої статті 185, частиною другою статті 15 частини другої статті 185 КК України.

Судове засідання у кримінальному провадженні № 0000025 від 04 січня 2021 року стосовно ОСОБА_3 було призначено на 03 березня 2022 року. Про дату, час та місце судового засідання учасники справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У судове засідання прокурор ОСОБА_4 не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 за його відсутності у зв`язку із неможливістю з`явитися та бути безпосередньо присутнім у судовому засіданні через воєнні дії на території міста Харкова.

Захисник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, просив розглянути питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 за його відсутності у зв`язку із неможливістю з`явитися та бути безпосередньо присутнім у судовому засіданні через воєнні дії на території міста Харкова. Пояснив, що проти задоволення клопотання заперечує.

Повідомив, що об`єктивної можливості подати письмову заяву не має можливості, що зумовлено бойовими діями, оскільки знаходиться в укритті.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану обвинувачена ОСОБА_3 у судове засідання доставлена не була, оскільки через активні воєнні дії доставка осіб з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» конвоєм до суду не здійснюється.

Участь учасників судового провадження у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також за допомогою будь-яких інших, зокрема власних технічних засобів, не виявилось можливим.

Враховуючи письмову заяву прокурора, виходячи з об`єктивних обставин непереборної сили, що зумовлено режимом воєнного стану, зважаючи на активні бойові дії на території міста Харкова, а відтак, існуючу загрозу життю та небезпеку для здоров`я, що за таких обставин унеможливлює безпосередню участь учасників справи у судовому засіданні в умовах воєнного стану, суд доходить висновку про можливість розгляду питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 без участі учасників судового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 107 КПК України у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши у судовому засіданні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченої, враховуючи думку прокурора, захисника про доцільність продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, вивчивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема статей 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до частини першої, четвертої, п`ятої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з частиною першою статті 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до частини третьої статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 166/313/17, від 13 серпня 2020 року у справі № 674/1202/19, від 27 лютого 2019 року у справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалою суду стосовно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду продовжено до 19 березня 2022 року включно.

Суд виходить з того, що незалежно від наявності клопотань суд розглядає питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу відповідно до положень частини третьої статті 331 КПК України.

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій, суд враховує тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі доведення її винуватості у вчиненні злочину, кількість епізодів вчинення нею кримінального правопорушення, той факт, що 18 серпня 2021 року Дзержинським районним судом стосовно ОСОБА_3 постановлено вирок, який не набрав законної сили, а також дані про особу обвинуваченої, а саме, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована, а відтак не має офіційного джерела доходу, не має стійких соціальних зв`язків.

Зокрема, на даний час залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачена, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, наявний ризик її можливого впливу на свідків, а також є достатньо підстав вважати, що обвинувачена може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), вчинити інші кримінальні правопорушення.

Отже, вирішуючи питання доцільності продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинила корисливі злочини проти власності та завданий розмір матеріальної шкоди, виходячи з наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, що були враховані судом при обранні їй запобіжного заходу, та продовжують на цей час існувати, враховуючи дані про особу обвинуваченої, а саме, що у провадженні суду знаходились обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні і стосовно ОСОБА_3 18 серпня 2021 року було постановлено вирок, який не набрав законної сили, яка офіційного джерела доходу не має, незаміжня, осіб на утриманні не має, вчинення останньою злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, суд доходить висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який повністю відповідає меті його застосування та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Таким чином, судом встановлено, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу ОСОБА_3 , наразі не зменшилися та продовжують існувати, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою.

За таких обставин, зважаючи на те, що судовий розгляд даного кримінального провадження не закінчено, свідків, потерпілих та обвинувачену не допитано, докази у повному обсязі не досліджено, суд доходить висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 слід продовжити ще на 60 днів, тобто до 01 травня 2022 року включно.

Разом із тим, відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та запобігати спробам вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183, 194, 197, 199, 369 - 372, 331, 376, 392-394 КПК України, суд -

постановив:

Запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», обраний стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 травня 2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня оголошення, а ОСОБА_3 - в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Строк дії ухвали до 01 травня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1