Провадження № 1-в/127/550/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши в порядку дистанційного судового провадження, в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», про звільнення від покарання за хворобою, -

ВСТАНОВИВ:
10 серпня 2021 року в провадження Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», про звільнення від покарання за хворобою. Клопотання мотивує тим, що з 05 березня 2001 року відбуває покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)». На даний час відбув 21 рік. Під час відбування покарання, через погіршення стану здоров`я, постійно звертався до медичної частини Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», однак відповідних реагувань на його звернення не було та належної медичної допомоги йому не надавали. Протягом останніх п`яти років його стан здоров`я різко погіршився, в зв`язку з цим в 2017 році він повністю втратив зір та осліп. В листопаді 2020 року звернувся до начальника медичної частини Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» з проханням провести операцію на очах для відновлення хоч якогось відсотка зору. В грудні 2020 року його було направлено до Стрижавської багатопрофільної лікарні № 81 для повного обстеження та надання медичної допомоги. Під час перебування в даній лікарні йому було проведено повне медичне обстеження щодо наявності хвороб та встановлено діагноз повна втрата зору. Також у 2020 році МСЕК йому було встановлено першу групу інвалідності по зору. Таким чином, в зв`язку з тяжкою хворобою, що перешкоджає відбуванню покарання, ОСОБА_4 просить суд звільнити його від подальшого відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 просив звільнити його від відбування покарання за хворобою.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подане своїм підзахисним клопотання підтримав та просив задовольнити його.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_6 повідомив суду, що він працює завідувачем Вінницької міської медичної частини № 1 лік. філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Вінницькій області. Засуджений ОСОБА_4 у них на медичному обліку знаходиться приблизно з 2014 року у зв`язку з погіршенням зору. З 2016 року засудженому поставлено діагноз глаукома обох очей. У зв`язку з зазначеним захворюванням ОСОБА_4 неодноразово перебував на лікуванні, в тому числі у лікувальному закладі при Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)». Однак таке лікування позитивного результату не дало, в зв`язку з цим ОСОБА_4 на підставі висновку спеціалістів було встановлено І групу інвалідності по зору. Медична частина забезпечує лікування соматичного стану засудженого, однак покращення немає. Соматичний стан ОСОБА_4 на даний час є задовільним. Наявне у засудженого захворювання не могло бути спричинене самокаліцтвом, оскільки глаукома не залежить від зовнішнього впливу. ОСОБА_4 знаходиться під постійним медичним контролем. Також ОСОБА_4 потребує стороннього нагляду, тому йому допомагають працівники установи та співкамерники. Така хвороба ускладнює, однак не перешкоджає відбуттю засудженим покарання, загрози його життю немає.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_7 повідомив суду, що працює лікарем-офтальмологом у Калинівській ЦРЛ Вінницької області, а також у лікувальному закладі при Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)». ОСОБА_4 встановлено діагноз: повна сліпота обох очей від термінальних глауком. Дана хвороба могла бути спричинена генетикою або через супутні захворювання. Наявна у ОСОБА_4 хвороба на сьогоднішній день невиліковна. Самокаліцтво в даному випадку є неможливим. ОСОБА_4 пересувається у супроводі сторонніх осіб, однак каже, що сам себе обслуговує, сам голиться і таке інше. Його захворювання ускладнює відбування ним призначеного судом покарання, однак не перешкоджає цьому. З часом у сліпої людини розвиваються дотикові (тактильні) та інші відчуття, які допомагають орієнтуватися у просторі, набувається просторовий досвід.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_8 повідомив суду, що працює офтальмологом у лікувальному закладі при Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)». ОСОБА_4 має повну сліпоту обох очей, відновлення зору в даному випадку є неможливим, оскільки медицина неспроможна відновити зоровий нерв. Це не самокаліцтво. Виникнення такої хвороби може бути пов`язане з генетикою, поганим харчуванням, поганим освітленням тощо. ОСОБА_4 пересувається з допомогою працівників установи та інших засуджених. Також лікар вважає, що якщо дана хвороба зазначена в Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, то це перешкоджає подальшому відбуванню засудженим призначеного судом покарання.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_9 повідомив суду, що працює завідувачем хірургією Стрижавської багатопрофільної лікарні № 81 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Вінницькій області. Висновок № 14 лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_4 щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 28 жовтня 2021 року він особисто не підписував, оскільки в той час перебував у відпустці. Даний висновок підписав його асистент, однак дані зазначив його. Тому по суті він повідомити нічого не може.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що немає підстав для задоволення клопотання засудженого через відсутність належних та допустимих доказів, зокрема дійсних висновків експертів, а ті, які надані суду такими не є через порушення процедури їх надання.

Вивчивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» за вироком судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 26 липня 2000 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого п. «3» ст. 93 КК України, до довічного позбавлення волі. Вирок набрав законної сили відповідно до ухвали Верховного Суду України 19 вересня 2000 року.

Згідно з інформацією, яка міститься у виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 143 ОСОБА_4 , 1952 року народження, наданою 26 серпня 2021 року лікарем-офтальмологом Стрижавської багатопрофільної лікарні № 81 ОСОБА_10 , засудженому ОСОБА_4 встановлено діагноз, який є аналогічним з заключним діагнозом: Більмо рогівки OS. Зріла катаракта OD. Інвалід І групи по зору безстроково.

28 жовтня 2021 року лікувальним закладом при Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», на виконання вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2021 року, було надано висновок № 14 лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за підписами: голови комісії ОСОБА_11 та членів комісії: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Згідно з цим висновком, одноголосним рішенням комісії визначено, що наявне у засудженого ОСОБА_4 захворювання, а саме: ОU: Повна сліпота, термінальна глаукома з високим ВОТ. OD: Ускладнена катаракта. OS: Більмо рогівки, входить до переліку захворювань, що є підставою для подання матеріалів до суду про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом МОЗ України та МЮ України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 пункт VII.3.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2022 року було частково задоволено клопотання прокурора ОСОБА_3 та призначено ОСОБА_4 комісійну судово-медичну експертизу, виконання якої доручено експертам Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи.

Необхідність проведення комісійної судово-медичної експертизи була зумовлена тим, що у висновку ЛКК лікарями не надано відповідь на питання, коли у засудженого ОСОБА_4 утворилось дане захворювання, чи не утворилося воно унаслідок самокаліцтва, чи перешкоджає воно подальшому відбуттю покарання засудженим, що є обов`язковими умовами для прийняття рішення в порядку ст. 84 КК України.

Комісійні судово-медичні експертизи проводяться з метою усунення протиріч між раніше проведеною експертизою та іншими матеріалами справи у випадку необґрунтованості висновків або сумнівів в правильності згаданої експертизи.

Так, 10 травня 2022 року судом було отримано висновок експертів № 25-к за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи стану здоров`я засудженого ОСОБА_4 від 06 травня 2022 року, в якому, при відповіді на питання: чи підпадають наявні у засудженого ОСОБА_4 захворювання під Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, який є додатком до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерством охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572, було взято за основу висновок № 14 від 28 жовтня 2021 року лікарсько-консультативної комісії та надано відповідь на нього аналогічну цьому ж висновку.

На питання про те, чи можливе відновлення стану здоров`я певного органу засудженого ОСОБА_4 шляхом проведення відповідного лікування або оперативного втручання та чи унеможливлюють наявні у нього захворювання подальшому відбуванню ним покарання експертами комісійної судово-медичної експертизи відповіді не надано, оскільки, як зазначено у висновку, це не входить до компетенції судово-медичної експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду УРСР від 28 вересня 1973 року № 8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», в редакції від 03 грудня 1997 року, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, встановлений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 № 1348/5/572.

Вирішуючи клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання за хворобою, суд не враховує висновок № 14 лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, наданий лікувальним закладом при Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» 28 жовтня 2021 року, та вважає його неналежним та недопустимим доказом, оскільки він не підписаний всіма членами комісії, зокрема завідувачем хірургією Стрижавської багатопрофільної лікарні № 81 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Вінницькій області гр. ОСОБА_9 . Так, гр. Рачкован в судовому засіданні повідомив, що висновок № 14 лікарсько-консультативної комісії від 28 жовтня 2021 року він особисто не підписував, оскільки в той час перебував у відпустці, а підпис замість нього поставив асистент, однак дані зазначив його.

З огляду на зазначене вище, висновок експертів № 25-к за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи стану здоров`я засудженого ОСОБА_4 від 06 травня 2022 року, в якому було взято за основу висновок № 14 від 28 жовтня 2021 року, теж є неналежним та недопустимим доказом.

При цьому, судом враховано показання допитаного в судовому засіданні спеціаліста лікаря-офтальмолога ОСОБА_15 , який зазначив, що наявна у ОСОБА_4 хвороба на сьогоднішній день невиліковна. Самокаліцтво в даному випадку є неможливим. ОСОБА_4 пересувається у супроводі сторонніх осіб, однак сам себе обслуговує, сам голиться і таке інше. Його захворювання ускладнює відбування ним призначеного судом покарання, однак не перешкоджає цьому. З часом у сліпої людини розвиваються дотикові (тактильні) та інші відчуття, які допомагають орієнтуватися у просторі, набувається просторовий досвід. Аналогічні покази надали інші спеціалісти.

Крім того, навіть якщо захворювання, на яке засуджений ОСОБА_4 захворів відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі повна сліпота, й відноситься до переліку захворювань, що є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом МОЗ України та МЮ України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 пункт VII.3, однак тяжкість вчинених ним злочинів не дає суду достатніх підстав для такого звільнення, оскільки останній, звільнившись з місць позбавлення волі після відбуття покарання за вчинення умисного вбивства, знову вчинив умисне вбивство, за яке в даний час відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

Також при прийнятті рішення суд враховує роз`яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду УРСР від 28 вересня 1973 року № 8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», в редакції від 03 грудня 1997 року, в яких, крім іншого, зазначено, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам пособі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 про звільнення від покарання за хворобою.

Керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», про звільнення від покарання за хворобою залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя: