Справа № 201/5696/22
Провадження № 1-кс/201/1988/2022

18 серпня 2022 року м. Дніпро
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, працюючого менеджером ТОВ ТД «Хозяїн», зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні особу похилого віку матір, 1950 р.н., з середньо-технічною освітою, не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,
В судовому засіданні приймали участь:
- слідчий ОСОБА_3
- підозрюваний ОСОБА_5
Короткий виклад клопотання.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 23.08.2022, у зв`язку із чим виникла необхідність у його продовженні.
У той же час завершити досудове розслідування у строк дії постанови про обрання запобіжного заходу не можливо, у зв`язку із чим наведене зумовило слідчого звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді.
Слідчий вважає, що на сьогодні продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий просив продовжити строк тримання ОСОБА_5 у межах строків досудового розслідування, а саме до 27 вересня 2022 року включно без визначення розміру застави.
Під час судового розгляду слідчий з прокурором заявлене клопотання підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні письмово.
ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив, просив в задоволенні клопотання відмовити.
Захисник підтримав позицію свого підзахисного, додатково наголосивши про необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків.
Встановлені слідчим суддею обставини.
Вислухавши доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з такого.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.
Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.
Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.
Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.
У період з 02.03.2022 по 02.04.2022 громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України, добровільно погодився надавати інформацію щодо розташування та переміщення особового складу та техніки ЗС України, військовослужбовцю окремого розвідувального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в/ч НОМЕР_1 ) не передбачених законом збройних формувань окупаційної адміністрації РФ, що діють в інтересах РФ на тимчасово окупованій території Донецької області, тобто фактично є представниками іноземної держави Російської Федерації, а саме раніше знайомому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (досудове розслідування стосовно якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні), для проведення підривної діяльності проти України.
З цією метою ОСОБА_5 , надавши згоду ОСОБА_8 (досудове розслідування стосовно якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні), домовився про передачу останньому за допомогою сторінки у соціальній мережі «ОК.ru» ІНФОРМАЦІЯ_4 з акаунтом під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » самостійно зібраної інформації про дислокацію підрозділів ЗС України та інших військових формувань України, розташованих у АДРЕСА_2 , маршрутів їх руху містом, з метою їх подальшої передачі іншим представникам не передбачених законом збройних формувань окупаційної адміністрації РФ, що діють в інтересах РФ на тимчасово окупованій території Донецької області, тобто фактично є представниками іноземної держави, що повинно було допомогти вказаним формуванням здійснювати акти військової агресії на боці ЗС РФ на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України.
02 березня 2022 року ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Слов`янськ Донецької області, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи факт здійснення окупаційними підрозділами РФ та підконтрольними їм не передбаченими законом збройними формуваннями збройної агресії проти України та підтримуючи вказану агресію, з ідеологічних мотивів, в умовах воєнного стану, за допомогою соціальної мережі «Однокласники» ІНФОРМАЦІЯ_4 з акаунтом під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », повідомив ОСОБА_8 (досудове розслідування стосовно якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні) на сторінку в соціальної мережі «Однокласники» ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформацію щодо місця дислокації військовослужбовців ЗС України на території діючої військової частини НОМЕР_2 НГУ та Слов`янського коледжу національного авіаційного університету (колишні приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_7 » скорочено « ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_2 ).
В той же день, 02 березня 2022 року ОСОБА_5 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , діючи умисно, достовірно усвідомлюючи факт здійснення окупаційними підрозділами РФ та підконтрольними їм не передбаченими законом збройними формуваннями збройної агресії проти України та підтримуючи вказану агресію, з ідеологічних мотивів, в умовах воєнного стану, за допомогою соціальної мережі «Однокласники» ІНФОРМАЦІЯ_4 з акаунтом під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », повідомив ОСОБА_8 (досудове розслідування стосовно якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні) на сторінку в соціальної мережі «Однокласники» ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформацію про розташування блокпосту між містами ІНФОРМАЦІЯ_9 та Краматорськ Донецької області сил та засобів, які задіяні для несення служби на посту, а саме наявність 8 БТР-80 та чітко вказав їх місце розташування вздовж дороги.
Також 02 березня 2022 року ОСОБА_5 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , діючи умисно, достовірно усвідомлюючи факт здійснення окупаційними підрозділами РФ та підконтрольними їм не передбаченими законом збройними формуваннями збройної агресії проти України та підтримуючи вказану агресію, з ідеологічних мотивів, в умовах воєнного стану, за допомогою соціальної мережі «Однокласники» ІНФОРМАЦІЯ_4 з акаунтом під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », повідомив ОСОБА_8 (досудове розслідування стосовно якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні) на сторінку в соціальної мережі «Однокласники» ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформацію про переміщення військової техніки в районі гори АДРЕСА_3 , а саме, що на гору Карачун заїжджали РСЗО «Град» і « ІНФОРМАЦІЯ_10 » та також про наявність військової техніки на території ДП « ІНФОРМАЦІЯ_11 » (колишня назва російською мовою « ІНФОРМАЦІЯ_12 » скорочено « ІНФОРМАЦІЯ_13 »).
02 квітня 2022 року ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Слов`янськ Донецької області, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи факт здійснення окупаційними підрозділами РФ та підконтрольними їм не передбаченими законом збройними формуваннями збройної агресії проти України та підтримуючи вказану агресію, з ідеологічних мотивів, в умовах воєнного стану, за допомогою соціальної мережі «Однокласники» ІНФОРМАЦІЯ_4 з акаунтом під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », повідомив ОСОБА_8 (досудове розслідування стосовно якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні) на сторінку в соціальної мережі «Однокласники» ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформацію щодо наявності воєнної техніки біля будівлі Донбаського фахового коледжу ЛНАУ (колишня назва Слов`янський сільськогосподарський технікум) та наявності воєнної техніки біля будівлі Слов`янського професійного аграрного коледжу (колишня назва « ІНФОРМАЦІЯ_14 »). Також, підтвердив надану раніше інформацію ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ) про наявність воєнної техніки на території ДП « ІНФОРМАЦІЯ_11 » (колишня назва російською мовою « ІНФОРМАЦІЯ_12 » скорочено « ІНФОРМАЦІЯ_13 »).
27 квітня 2022 року ОСОБА_5 затримано.
27.04.2022 о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
27.04.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, тобто у державній зраді, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: наданні представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
У відповідності до ст. 615 КПК України стосовно підозрюваного ОСОБА_5 прокурором винесено постанову від 27.04.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, а саме до 27.05.2022, далі, постановою прокурора від 26.05.2022 продовжено строк тримання під вартою до 26.06.2022 та ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2022 строк тримання під вартою продовжено на 60 діб, тобто до 23.08.2022.
25.06.2022 ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська строк досудового розслідування продовжено до чотирьох місяців, тобто до 27.08.2022.
18.08.2022 ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська строк досудового розслідування продовжено до п`яти місяців, тобто до 27.09.2022.

Щодо обґрунтованої підозри.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та які не викликають розумних сумнівів у цьому.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема повідомленням про виявлення кримінального правопорушення, показами підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом затримання ОСОБА_5 , складеним відповідно до вимог ст. 208 КПК України, під час якого вилучено мобільний телефон ОСОБА_5 .
Вказані здобуті під час досудового розслідування докази є вагомими та свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо існування ризиків.
Слідчий суддя вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_5 він може переховуватися від органу досудового розслідування незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджує наявність ризиків, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 під вартою матеріали клопотання не містять.

Вказані ризики встановлені з урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

ОСОБА_5 проживає у м. Слов`янську Донецької області, де на даний час відбуваються активні бойові дії, а агресія, яку здійснює Російська Федерація стосовно України, може спричинити до тимчасової окупації м. Слов`янськ та призвести до ухилення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Крім того, на даний час органом досудового слідства не встановлені всі особи, причетні до вчинення даного злочину, що у випадку застосування до ОСОБА_5 запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, створить передумови для продовження спілкування ОСОБА_5 з вказаними особами та впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

При цьому обставина щодо тяжкості злочину та міри покарання сама по собі також може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Також, слідчий суддя ураховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, а також те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії Російської Федерації. Зазначене є беззаперечною підставою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.
На цей час у кримінальному провадженні виконуються необхідні слідчі та процесуальні дії, встановлюються інші співучасники злочину.
У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Отже слідчим суддею встановлені заявлені ризики, які на теперішній час продовжують існувати.

Висновки.
Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри. Крім того, слідчим суддею встановлені ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день продовжують існувати.
Строк дії запобіжного заходу закінчується 23.08.2022, втім у вказаний час завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не вбачається можливим, оскільки склад кримінального правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування, згідно з ч. 6 ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, під час досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій.

У той же час завершити досудове розслідування у строк дії постанови про обрання запобіжного заходу не можливо, оскільки на даний час необхідно вжити заходів з арешту майна підозрюваного, що в подальшому може бути предметом конфіскації, отримати відповідь на запит від штабу УОС, з метою встановлення достовірності інформації, яка передана підозрюваним ОСОБА_5 , що у зв`язку з бойовими діями в Донецької області ускладняється, провести огляд висновку судової комп`ютерної експертизи якій надійшов до слідчого 15.08.2022 та складеться з 6 оптичних дисків, що потребує додаткового часу, провести огляд протоколу тимчасового доступу до речей і документів якій надійшов до слідчого 15.08.2022, провести слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_5 , провести допит підозрюваного із застосуванням засобів фіксації. Проведення слідчих дій а саме: допиту підозрюваного та слідчого експерименту з думки підозрюваного та захисника без висновку судової комп`ютерної експертизи є не доцільними та відповідно до ст. 63 Конституції України підозрюваний відмовився надавати покази.

Строк досудового розслідування закінчується 27.09.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Зухвалість вищевказаного кримінального правопорушень свідчить про відсутність у підозрюваного будь - яких моральних, патріотичних та ідеологічних принципів та дає підстави вважати, що підозрюваний, розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, намагатиметься у будь - який спосіб уникнути відповідальності, тому обрання запобіжного заходу стосовно останнього відповідає суспільному інтересу.
Беручи до уваги викладені вище обґрунтовані ризики та той факт, що підозрюваний має реальну можливість вільної зміни свого місця проживання, застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним покладених обов`язків.
При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам. Так особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Крім того, обирати відносно підозрюваного, який зареєстрований та постійно проживає на тимчасово окупованій території Донецької області запобіжний захід домашній арешт недоцільно, оскільки він в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку, негативні наслідки від злочинної діяльності, слід прийти до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час здійснення досудового розслідування, а інші менш сурові запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку останнього, а також не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, а тому відповідно до вимог ст. 183 КПК України щодо підозрюваного необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже застосування більш м`якого запобіжного заходу, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання вищевказаним встановленим ризикам.
Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри і ризиків, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити в межах строку досудового розслідування, але не більше, ніж 60 діб, тобто до 27 вересня 2022 року включно.

Щодо застави.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з цим, згідно положень ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-2585, 260, 261, 437-442 КК України.
Оскільки на теперішній час в Україні введено воєнний стан, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, слідчий суддя вважає недоцільним визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Строк дії обраного під час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжити в межах строку досудового розслідування, але не більше, ніж 60 діб, тобто до 17:45 години 27 вересня 2022 року включно, без визначення застави.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
ОСОБА_1