Справа № 297/2583/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/33/22 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2021 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, студента 2 курсу Львівського політехнічного університету, неодруженого, непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 22 100 (двадцять дві тисячі сто) грн.
Ухвалено речові докази : 3 (три) оптичні носії інформації (диски) формату DVD-R, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000322 від 19 серпня 2021 року, - залишити у матеріалах кримінального провадження упродовж усього часу їх зберігання.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
18 серпня 2021, о 20:00 годині, інспектор СРПП Берегівського РВП старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , разом з поліцейським СРПП Берегівського РВП старшим сержантом поліції ОСОБА_10 , будучи працівниками правоохоронного органу, наділеними повноваженнями представника влади, при здійсненні службових обов`язків, спрямованих на неухильне дотримання положень Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, під час виконання своїх службових обов`язків, споряджені спеціальними засобами та табельною вогнепальною зброєю, знаходячись у поліцейському однострою, заступили на нічне чергування у складі ГРПП БР 1 на службовому автомобілі «Шкода Рапід» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно з графіком несення служби Берегівського РВП. У подальшому, о 23:16 год, на службовий планшет поліцейських надійшло повідомлення про порушення тиші по АДРЕСА_2 , куди працівники поліції прибули на службовому автомобілі та почали складати адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 182 КУпАП (порушення тиші). В ході складання адміністративних матеріалів працівник поліції ОСОБА_9 завчасно попередив всіх присутніх щодо проведення відеозйомки на бодікамеру, відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», «Застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису». Приблизно о 00:10 год, 19.08.2021, до працівників поліції підійшов ОСОБА_6 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння та відразу почав демонструвати зухвалість, відтак у прагненні самоутвердитись за рахунок приниження та протиставлення себе працівникам поліції, висловлювався у бік поліцейських нецензурною лайкою та ображати їх. У відповідь на це, поліцейський ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_6 надати документи, які засвідчують особу для складання відповідного адміністративного протоколу та у зв`язку з відсутністю такого документу ОСОБА_6 було запропоновано проїхати до відділку поліції у супроводі поліцейських на службовому автомобілі для встановлення його особи. Однак, ОСОБА_6 чинив супротив законним вимогам працівників поліції. У зв`язку з чим, поліцейські застосували до ОСОБА_6 заходи фізичного впливу та спеціальний засіб у вигляді кайданок з метою припинення протиправних дій та забезпечення особистої безпеки і безпеки присутніх. У ході застосування кайданків ОСОБА_6 продовжив чинити активний опір та висловлюватись нецензурними словами. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повалили останнього на землю з метою одягти на нього кайданки, та в цей час ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, і те, що працівники поліції перебувають у форменому одязі та при виконанні службових обов`язків, проявляючи зухвалість, продовжив чинити активний опір затриманню протягом значного проміжку часу, та у подальшому був затриманий працівниками поліції.
За ці дії ОСОБА_6 визнаний винним за частиною 2 статті 342 КК України, тобто в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржуваний вирок підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що місцевий суд безпідставно не звернув уваги на те, що у санкціях Особливої частини КК України покарання у виді штрафу встановлено у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Так, санкція ч. 2 ст. 342 КК України, за якою засуджено ОСОБА_6 встановлює покарання у тому числі у виді штрафу у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Однак, суд першої інстанції не врахував вищевказане, відтак при призначенні покарання допустив порушення, які вплинули на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок у частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу у розмірі 1300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 22 100 (двадцять дві тисячі сто) гривень.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , які не заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_11 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що: про час та місце апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений та потерпілий повідомлені належним чином; заяв про відкладення судового засідання на інший день та відомостей про поважність причин їхньої неявки не подавали; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого та потерпілого у судове засідання; під час розгляду апеляційної скарги брав участь захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого.
Беручи до уваги те, що висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, у тому числі висновки суду про доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 342 КК України, а також призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими, такими, що узгоджуються з вимогами закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.
При цьому, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів також бере до уваги те, що під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження суд, врахувавши думку учасників судового розгляду, при цьому, роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Разом із тим, доводи апеляційної скарги про незаконність вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання у виді штрафу, заслуговують на увагу з огляду на таке.
Так, норми ст. 65 КК зобов`язують суд призначати покарання як у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, так і відповідно до положень загальної частини КК та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини КК покарання у виді штрафу встановлено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Зокрема, санкція ч. 2 ст. 342 КК України покарання у виді штрафу передбачає у розмірі однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 53 КК України визначено поняття та правила застосування покарання у виді штрафу. Зокрема, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 до 50000 н. м. д. г., якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Положення ч. 5 цієї статті, які регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (п.5 підрозділу 1 розд. ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розд. IV цього кодексу для відповідного року.
Однак, як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції, дійшовши висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_12 покарання у виді штрафу та призначивши його в розмірі в твердій грошовій сумі, не врахував наведених вище положень, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу, відповідно до ст. 409 КПК України, є підставою для зміни апеляційним судом вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у частині призначення покарання шляхом постановлення відповідно до ст. 407 цього Кодексу ухвали, якою ОСОБА_6 призначити за ч. 2 ст. 342 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 22100 (двадцять дві тисячі сто) гривень, чим не погіршується становище обвинуваченого.
Вказане покарання, на переконання апеляційного суду, відповідає як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_6 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і те, що таке не суперечить вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, у тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність, не погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_6 та не призводить до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні, а також узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 01.10.2015 у справі № 5-154кс15 за заявою заступника Генерального прокурора про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5.06.2015.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_8 , задовольнити.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2021 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 342 КК України ОСОБА_6 змінити: призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 342 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1300 (одна тисяча триста ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 22100 (двадцять дві тисячі сто) гривень.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: