Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3599/22
Провадження № 1-в/553/550/2022
У Х В А Л А
Іменем України

24.08.2022м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , вирішуючи питання про прийняття до свого провадження заяви засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А Н О В И В:
23 серпня 2022 року до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд, дослідивши заяву, встановив наступне.
Відповідно до положень статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
При цьому, згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог частини другої статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно зі статтею 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно - дострокове звільнення.
Відповідно до п.2 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має розглядати місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання регламентується положеннями статті 154 КВК України, частиною третьою якої визначено: стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган, або установа виконання покарання у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
До заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення останнім не додано характеристики з установи виконання покарань, де на даний час відбуває покарання засуджений, відомостей про заохочення та накладені стягнення, про початок строку відбуття покарання та про фактично відбутий ним строк покарання.
Втім умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відсутність вищезазначених документів позбавляють суд встановити всі фактичні обставини справи, розглянути клопотання по суті та ухвалити законне і обґрунтоване рішення у визначені нормами КПК України строки.
Крім того, як вбачається зі змісту частини першої статті 8, частини 4 статті 107, статті 113 КВК України, пункту 1 розділу ІІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», засуджені мають право відповідно до законодавства звертатися з клопотаннями до суду через адміністрацію установи виконання покарань. Засудженим забороняється надсилати та отримувати кореспонденцію всупереч порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.
Заява та поштовий конверт надійшли до суду в порушення порядку, встановленому Кримінально-виконавчим кодексом України, а саме: не через адміністрацію установи виконання покарань, даних щодо джерела їх походження, ким та за яких обставин їх було направлено до суду, немає.
Вказані обставини не дають можливості ідентифікувати особу, яка подала заяву, чи є ця особа такою, що має право на звернення до суду з таким клопотанням, що унеможливлює належним чином встановити межі, предмет судового розгляду та вирішити клопотання на підставі повного, всебічного та об`єктивного його розгляду з урахуванням правил підсудності.
За таких обставин, заяву засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно повернути для належного оформлення.
На підставі викладеного, керуючись статтею 539 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким»,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - повернути заявнику для належного оформлення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1