Справа №295/3988/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 ,
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білка Червоноармійського району (Житомирського району) Житомирської області, громадянина України, з неповною середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого, кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України,
подане у кримінальному провадженні за №00000068 від 19.04.2022,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В клопотанні вказано, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, за процесуального керівництва прокурорів Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000068 від 19.04.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було встановлено, що солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 вирішив заподіяти тілесні ушкодження начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, в умовах воєнного стану за наступних обставин.

24.02.2022 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №46 солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації та в цей же день наказом командира військової частини НОМЕР_1 останнього зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на усі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти.

03.03.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №4 підполковника ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу указаної військової частини, поставлено на усі види забезпечення та призначено на посаду заступника командира.

Станом на 19.04.2022 заступник командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 на підставі ст. 28-31, 105-106 Статуту за своїм службовим становищем був прямим начальником стосовно кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, підполковник ОСОБА_6 мав право віддавати накази, а солдат ОСОБА_4 був зобов`язаний беззастережно їх виконувати.

Натомість, 19.04.2022 близько 11 годин, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, в порушення вимог ст.30, 33, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України перебуваючи на ділянці місцевості - внутрішньому дворі адміністративної будівлі військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , під час виконання обов`язків військової служби, першим розпочав словесну суперечку з одним із військовослужбовців указаної вище військової частини, при цьому, поводив себе агресивно, вживав нецензурні вислови, розмахував руками у різні сторони, а також систематично звертався до такого військовослужбовця на «ти».

У зв`язку з чим, підполковник ОСОБА_6 , обіймаючи посаду заступника командира військової частини НОМЕР_1 та, будучи за своїм службовим становищем прямим начальником стосовно солдата ОСОБА_4 , а також відповідальним за дотримання вимог військової дисципліни в указаній вище військовій частині, перебуваючи поряд із останніми прийняв рішення відреагувати на порушення підлеглим солдатом ОСОБА_4 дисципліни, після чого надав усний наказ солдату ОСОБА_4 заспокоїтись, припинити агресивне поводження, у подальшому під час спілкування з начальниками за службовим становищем завжди дотримуватись вимог Статутів Збройних Сил України та зробити 2 кроки назад.

Однак, в цей же час та місці, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою приниження честі та гідності підполковника ОСОБА_6 , у зв`язку з виконанням ним обов`язків із військової служби, який, будучи за своїм службовим становищем прямим начальником стосовно солдата ОСОБА_4 та відреагував на порушення останнім вимог військової дисципліни, надавши йому усний наказ про припинення такого порушення, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар відкритою долонею правої руки, на якій знаходилась тактична рукавиця з пластмасовими вставками, у передню ліву ділянку обличчя та передню ліву ділянку шиї підполковника ОСОБА_6 , внаслідок чого, останній відчув фізичний біль та отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі та шиї та водночас лівою рукою штовхнув в груди підполковника ОСОБА_6 , заподіявши фізичний біль, після чого його протиправні дії були припинені іншими військовослужбовцями.

В порядку, передбаченому КПК України ОСОБА_4 не затримувався.

Прокурор вказує, що своїми умисними діями, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років та відповідно до ст.12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів

В клопотанні зазначено, що 05.05.2020 о 17 год 11 хв, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, сторона обвинувачення підтверджує наступними доказами: заявою заступника командира в/ч НОМЕР_1 , підполковника ОСОБА_6 , про кримінальне правопорушення, вчинено щодо нього солдатом ОСОБА_4 , від 19.04.2022; копією витягу з наказу військового комісара № 46 від 24.02.2022 про призначення та зарахування ОСОБА_4 , до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ; витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 4 від 03.03.2022 про зарахування до списків особового складу вказаної військової частини; висновком експерта № 400 від 19.04.2022, судово-медичному обстеженні ОСОБА_6 , від 19.04.2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 20.04.2022, 21.04.2022; протоколами слідчих експериментів за участю ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , від 09.04.2022; актом службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 .; матеріалами військової частини НОМЕР_1 щодо проведеної службової перевірки за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_4 лікувального закладу в м. Житомирі.
У клопотанні прокурором вказано про існування ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до змісту клопотання, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що існує реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, оскільки будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. У органу слідства є приклад того, що ОСОБА_4 самовільно залишав КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» ЖОР, куди останнього було доправлено на обстеження у зв`язку зі скаргами на здоров`я, зокрема неадекватну поведінку та в результаті вжитих військовою частиною НОМЕР_1 заходів з розшуку, був затриманий та доставлений для завершення курсу-лікування у вище вказаний лікувальний заклад.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків (військовослужбовців), у цьому кримінальному провадженні, з яким останній несе службу, шляхом спілкування з ними та схиляти їх до зміни показань у кримінальному провадженні.

Ризики щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п.4, п. 5 ч.1 ст.177 КПК України) прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, володіючи табельною вогнепальною зброєю, яку військовослужбовець, може застосувати з метою помсти потерпілому та свідкам у кримінальному провадженні, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам.
Підозрюваний ОСОБА_4 , у судовому засіданні заперечував щодо обставин викладених прокурором, вину визнав частково, проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладення на нього процесуальних обов`язків, які зобов`язувався дотримуватися.
Захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що у рамках кримінального провадження 00000068 від 19.04.2022, ОСОБА_4 , 05.05.2022 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частина 1, 2 ст.177 КПК України визначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями частин 1, 2 ст.194 КПК України передбачено обов`язок слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Оцінивши зібрані досудовим розслідуванням докази, слідчий суддя вважає за можливе встановити на їх підставі обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України. Санкція ч.4 ст.405 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Встановлено, що ОСОБА_4 , з неповною середньою спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; на утриманні малолітніх дітей не має, не одружений, проживає з жінкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, проходить військову службу в частині НОМЕР_1 на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Слідчий суддя погоджується з висновком прокурора про існування обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04) від 21 квітня 2011 року, п. 175; яке вказує на те, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
До обґрунтувань, які згідно з практикою Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами (окрім наявності обґрунтованої підозри), належать такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (рішення у справі «Корбан проти України» (заява №26744/16) від 04 липня 2019 року, п.155).

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням у т.ч. обґрунтованості ризиків, на які посилається на прокурор, слідчий суддя враховує наступне.

Слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Водночас, згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний, у разі невжиття заходів щодо обмеження свободи пересування підозрюваного, з метою уникнення покарання підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Також небезпідставний є ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останні проходять військову службу в частині НОМЕР_1 та знайомі між собою.
Разом з тим, ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином органом досудового розслідування не обґрунтовано та не доведено.
Також при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 суд приймає до уваги, що він раніше не судимий, стан здоров`я підозрюваного (має змішаний розлад особистості органічного генезу), та враховує також, що як наголошує Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, зокрема, домашнього арешту, з урахуванням вищенаведених ознак, слідчий суддя вважає останній таким, що здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.
Відповідно до частин 1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Стосовно доводів прокурора про те, що виконання запобіжного заходу у виді домашнього арешту за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 , яке знаходиться за 70 км від м.Житомира, буде ускладнено, слідчий суддя враховує, що як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Беручи до уваги викладене, а також враховуючи те, що запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права, слідчий суддя дійшов висновку, що завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (зокрема, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виконання ним своїх процесуальних обов`язків) може бути виконане шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді цілодобового домашнього арешту. При цьому, слід зауважити, що на даному етапі досудового розслідування, при обранні запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з каральних міркувань, а лише з метою виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.
За наведених обставин, у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити. Одночасно на підозрюваного покладаються визначені обов`язки у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в :

У задоволенні клопотання прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до 04.07.2022 включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду, на кожну законну вимогу;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу та покладення на підозрюваного обов`язків до 04.07.2022 включно.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків на нього може бути накладено грошове стягнення та до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала підлягає до негайного виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.
Оголошення повного тексту ухвали о 16-00 год 12.05.2022.

Слідчий суддя: ОСОБА_1