Справа № 452/701/22
Провадження № 1-кп/452/218/2022
ВИРОК
іменем України

05 квітня 2022 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000024 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст.254 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 з корисливих мотивів, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою її самовільного використання у власних цілях, діючи всупереч вимогам ст. ст. 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації передачі йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, в період квітня - червня 2021 року, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки, загальною площею 0,5 га., яка перебуває у розпорядження Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області за межами населеного пункту села Язи, на якій без затвердженого проекту, не маючи відповідних дозвільних документів, здійснив будівництво споруди загальною площею 0,0056 га., з метою використання її в подальшому у власних цілях, чим спричинив Бісковицькій сільській раді матеріальну шкоду на загальну суму 1 414 грн. 50 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному будівництві будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 з корисливих мотивів, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою її самовільного використання у власних цілях, діючи всупереч вимогам ст. ст. 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації передачі йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, в період квітня - червня 2021 року, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки, загальною площею 0,5 га., яка перебуває у розпорядження Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області за межами населеного пункту села с. Язи, на якій не маючи відповідних дозвільних документів, всупереч вимог ст.91 Земельного Кодексу України, якою регламентовано зобов`язання користувачів забезпечувати використання землі за цільовим призначенням, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, без проведення зміни цільового призначення зазначеної земельної ділянки, за допомогою спеціальної техніки зняв верхній шар ґрунтового покриву, та створив штучні водні об`єкти загальною площею 0,133 га.

Таке використання ОСОБА_3 вказаної вище земельної ділянки призвело до зміни рельєфу місцевості, утворення штучних водойм, що унеможливлює подальше використання земель загальною площею 0,133 га за їх цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, тобто призвело до виведення цих земель з сільськогосподарського обороту, чим спричинив Бісковицькій сільській раді матеріальну шкоду на загальну суму 646 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у безгосподарському використанні землі, що спричинило втрату її родючості, виведенні земель з сільськогосподарського обороту, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст.254 КК України.

18.03.2022 року між Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області, зареєстрована за адресою: с. Бісковичі, вул. Ярослава Мудрого, 3, Самбірського району Львівської області () в особі представника потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України та підозрюваним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , громадянином України, на підставі ст.ст. 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000024.
Згідно умов вищевказаної угоди сторони визнали, що обставини події досудовим розслідуванням встановлено правильно. Також обвинувачений в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях.
Відповідно до угоди сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 197-1 КК України у вигляді штрафу 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 17 850 грн.; за ч. 1 ст. 254 КК України у вигляді штрафу 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 17 000 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити штраф у розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 17 850 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст.254 КК України та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Заслухавши думку сторін судового провадження, суд доходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 197-1 КК України, оскільки він вчинив самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, що є нетяжким злочином; та за ч. 1 ст.254 КК України він вчинив безгосподарське використання землі, що спричинило втрату її родючості, виведенні земель з сільськогосподарського обороту, що є кримінальним проступком.

Вивчаючи особу винного ОСОБА_3 слід зазначити, що такий повністю визнав свою вину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Представник потерпілого ОСОБА_5 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2) ч. 1 ст. 473 КПК України, та згідний на призначення узгодженої міри покарання.

Суд дійшов до висновку, що умови угоди про примирення від 18.03.2022 року, укладеної між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідають вимогам ст. 471 КПК України; міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст.254 КК України.
Крім того суд дійшов до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 369-371, 374, 474 475 КПК України, суд

у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення від 18.03.2022 року, укладену між Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області в особі представника потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 469, 471 КПК України у кримінальному провадженні № 0000024 від 27.01.2022 року, за умовами якої сторони погодились на повне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості за ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст.254 КК України та призначення йому покарання за ч. 3 ст. 197-1 КК України у вигляді штрафу 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 17 850 грн.; за ч. 1 ст. 254 КК України у вигляді штрафу 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 17 000 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити штраф у розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 17 850 грн.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст.254 КК України і призначити покарання:

-за ч. 3 ст. 197-1 КК України - у виді штрафу 1 050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 850 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч. 1 ст. 254 КК України у виді штрафу 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу 1 050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 850 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку згідно з положеннями ч. 3 ст. 394 КПК України до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя