КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 30 червня 2022 року апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року,

за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника ОСОБА_6
майна

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №0000463 від 14.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 209 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно-речові докази у кримінальному провадженні № 0000463, згідно переліку у клопотанні.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження.
Зазначає, що метою арешту зазначеного майна є забезпечення збереження речових доказів, а незастосування такого виду заходу забезпечення зашкодить кримінальному провадженню та призведе до втрати та зникнення речових доказів.
Крім того, прокурор зазначає, що вилучені документи мають суттєве значення для досудового розслідування, оскільки вони необхідні для проведення судово-економічних, технічних, почеркознавчих та інших експертиз з метою ідентифікації осіб, причетних до кримінального правопорушення, окрім того, документи містять індивідуальні сліди підписів службових осіб та відтиски печаток.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника власника майна, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Першим відділом детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 14 квітня 2022 року внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань під № 0000001, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.
24 травня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук квартири за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .
Документи та речі, які вилучені під час обшуку постановою Детектива другого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері обігу підакцизних товарів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 від 25 травня 2022 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні .
26 травня 2022 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно-речові докази у кримінальному провадженні № 0000001.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року залишено без задоволення клопотання прокурора з тих підстав, що в доданих до клопотання прокурора матеріалах відсутні будь-які дані, які б вказували, що документи та речі вилучені у ОСОБА_8 мають доказове значення для кримінального провадження.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, тимчасово вилучене 19 травня 2022 року під час проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям ч. 1 ст. 170, ст. 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Окрім того, вказані речі обґрунтовано визнано речовим доказом постановою Детектива другого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері обігу підакцизних товарів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 від 25 травня 2022 року, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Крім того, прокурором в судовому засіданні апеляційної інстанції зазначено, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 упродовж 2015-2022 років здійснювала зняття грошових коштів з рахунку в АТ «Альфа-Банк» ОСОБА_10 в сумі 5,5 млн. грн.

На підставі викладеного, посилання слідчого судді на те, що органом досудового розслідування не доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ч. 3 ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешту.

Окрім того, вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.
Таким чином, доводи прокурора є слушними щодо того, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності наявності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам судового провадження так і вимогам КПК України.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, знищення майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 ,- задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №0000463 від 14.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 209 КК України, - скасувати.
Постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накласти арешт на тимчасово вилучене майно-речові докази у кримінальному провадженні № 0000463, а саме на:
1. Довідку «Таскомбанк» №51/586 вiд 13.06.2019 на 1 арк.;

2. Договір № 6763 оренди банківського сейфу від 23.01.2015 на 3 арк.;
3. Копію відомості про суми виплачених доходів ОСОБА_10 на 4 арк.;
4. Виписку по рахунку № НОМЕР_1 вiд 01.08.2019 за перiод з 12.02.2009 по 12.09.2018 на ОСОБА_10 на 10 арк.;
5. Копію листа АТ «Альфабанк» № 53964-47-225499 від 25.06.2018 на англійській мові на 1 арк.;
6. Чорновий рукописний запис на 1 арк.;
7. Флешнакопичувач Sandisk Cruzer Edge 16GB sdcz51-016G 3 бiркою «А-клуб Альфа банку» на якій є надпис компанія Яковлєвої в 1 екз.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13

Єдиний унікальний №761/9180/22 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14
Провадження № 11сс/824/2382/2021 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК України