Єдиний унікальний номер № 285/1315/19
Провадження № 1-кп/0285/119/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………...……Літвин О. О.,

секретаря судового засідання......Клечковської М. М.,

за участю:

прокурора……………………......Пепеніної А. С.,

представника потерпілого...........Музичко Т. В.,

обвинуваченої............................... ОСОБА_1 ,

захисника…………………….......Гаврилюка І. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000787,

по обвинуваченню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,

громадянки України, українки, з незакінченою вищою освітою, яка не працює, одруженої, має двоє неповнолітніх дітей,

раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч.1 ст.190, ч.ч.1,3,4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), підробленні офіційного документа, вчинене повторно, і використання завідомо підробленого документа, за наступних обставин:

ОСОБА_2 06.09.2016, перебуваючи у приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації по вул. Ушакова 4/5, м. Новоград-Волинський (далі за тестом Управління), з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі за текстом Допомога), умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ввівши в оману працівників Управління шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату Допомоги, внесла неправдиві відомості в офіційний документ декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, затверджену наказом №204 Міністерства праці та соціальної політики України від 22.07.2003 (далі за текстом Декларація). При оформленні останньої в розділі «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або у володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (чоловіка, дружини неповнолітніх дітей) (далі за текстом «Відомості про транспортні засоби»)» не вказала про те, що з 01.03.2016 по 31.08.2016 у її власності та власності її чоловіка ОСОБА_3 , який був зареєстрований та проживав разом з нею по АДРЕСА_1 , є транспортні засоби, хоча за вказаний період часу у власності ОСОБА_2 був автомобіль марки АЗЛК 2140, 1981 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі за текстом автомобіль АЗЛК), та у власності її чоловіка ОСОБА_3 був автомобіль марки ВАЗ 2121, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі за текстом автомобіль ВАЗ 2121), та автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ 554, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (далі за текстом автомобіль ЗИЛ).

14.03.2017 ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні Управління, з метою незаконного отримання Допомоги, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ввівши в оману працівників Управління шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату Допомоги, внесла неправдиві відомості в Декларацію. При оформленні останньої в розділі «Відомості про транспортні засоби» не вказала про те, що з 01.09.2016 по 28.02.2017 у її власності та власності її чоловіка ОСОБА_3 , який проживав разом з нею, є транспортні засоби, хоча за вказаний період часу у власності ОСОБА_2 був автомобіль АЗЛК, у власності її чоловіка були автомобілі ВАЗ 2121 та ЗИЛ.

04.09.2017 ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні Управління, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ввівши в оману працівників Управління шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату Допомоги, внесла неправдиві відомості в Декларацію. При оформленні останньої в розділі «Відомості про транспортні засоби» вказала, що з 01.03.2017 по 31.08.2017 у її власності та власності її чоловіка ОСОБА_3 , який проживав разом з нею, транспортні засоби відсутні, хоча за вказаний період часу у власності ОСОБА_2 був автомобіль АЗЛК, у власності її чоловіка були автомобілі ВАЗ 2121, ЗИЛ та автомобіль марки ВАЗ 21013, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 (далі за текстом Автомобіль ВАЗ 21013).

Таким чином, ОСОБА_2 в період із 01.09.2016 включно по 31.12.2017, в порушення ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі за текстом Закон) та п.10 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003 (далі за текстом Порядок), незаконно отримала державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї, чим спричинила державі в особі Управління матеріальні збитки на загальну суму 54 498 грн. 77 коп.

06.09.2016 ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні Управління, діючи умисно, з корисливих спонукань внесла неправдиві відомості в Декларацію, яка стала підставою для призначення Допомоги, не вказавши про те що з 01.03.2016 по 31.08.2016 у її власності та власності її чоловіка ОСОБА_3 , який проживав разом з нею, є транспортні засоби, хоча за вказаний період часу у власності ОСОБА_2 був автомобіль АЗЛК, у власності її чоловіка були автомобілі ВАЗ 2121 та ЗИЛ.

06.09.2016 ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні Управління, діючи умисно, з корисливих спонукань подала Декларацію, яка містила завідомо неправдиві відомості, про те що з 01.03.2016 по 31.08.2016 у її власності та власності її чоловіка ОСОБА_3 , який проживав разом з нею, відсутні транспортні засоби, хоча за вказаний період часу у власності ОСОБА_2 був автомобіль АЗЛК, у власності її чоловіка були автомобілі марки ВАЗ 2121 та ЗИЛ.

14.03.2017 ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні Управління, діючи умисно, з корисливих спонукань повторно внесла неправдиві відомості в Декларацію, яка стала підставою для призначення Допомоги, про те що з 01.09.2016 по 28.02.2017 у її власності та власності її чоловіка ОСОБА_3 , який проживав разом з нею, відсутні транспортні засоби, хоча за вказаний період часу у власності ОСОБА_2 був автомобіль АЗЛК, у власності її чоловіка були автомобілі ВАЗ 2121 та ЗИЛ.

14.03.2017 ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні Управління, діючи умисно, з корисливих спонукань подала Декларацію, яка містила завідомо неправдиві відомості, про те що з 01.09.2016 по 28.02.2017 у її власності та власності її чоловіка ОСОБА_3 , який проживав разом з нею, відсутні транспортні засоби, хоча за вказаний період часу у власності ОСОБА_2 був автомобіль АЗЛК, у власності її чоловіка були автомобілі ВАЗ 2121 та ЗИЛ.

04.09.2017 ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні Управління, діючи умисно, з корисливих спонукань повторно внесла неправдиві відомості в Декларацію, яка стала підставою для призначення Допомоги, про те що з 01.03.2016 по 31.08.2017 у її власності та власності її чоловіка ОСОБА_3 , який проживав разом з нею, транспортні засоби відсутні, хоча за вказаний період часу у власності ОСОБА_2 був автомобіль АЗЛК, у власності її чоловіка були автомобілі ВАЗ 2121, ЗИЛ та ВАЗ 21013.

04.09.2017 ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні Управління, діючи умисно, з корисливих спонукань подала Декларацію, яка містила завідомо неправдиві відомості, про те що з 01.03.2016 по 31.08.2017 у її власності та власності її чоловіка ОСОБА_3 , який проживав разом з нею, транспортні засоби відсутні, хоча за вказаний період часу у власності ОСОБА_2 був автомобіль АЗЛК, у власності її чоловіка були автомобілі ВАЗ 2121, ЗИЛ та ВАЗ 21013.

Свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, обвинувачена ОСОБА_2 не визнала та пояснила, що її сім`я є малозабезпеченою і потребувала допомоги від держави, так як разом із чоловіком не працювали, доглядали людей похилого віку бабусю та сусідку. Тричі зверталась за Допомогою. Усі декларації заповнювала за вказівкою соціального працівника Управління, який не казав їй, що необхідно вказувати наявні у власності транспортні засоби. Автомобіль АЗЛК був подарований її батьком, однак ним не користувалась. Решта автомобілів на момент заповнення декларацій у власності не перебували, були продані чоловіком по довіреності. Заявлений цивільний позов не визнала.

Представник потерпілого Музичко Т. В., юрист Управління, пояснила, що обвинувачена ОСОБА_2 у 2016 році звернулася для отримання допомоги, як малозабезпеченій сім`ї і кожні 6 місяців поновлювала звернення. Допомога призначалась одноразово, кожні півроку. Коли була проведена перевірка на правильність складання Декларацій, виявлена невідповідність. Спочатку ОСОБА_2 зазначала, що це не вона заповнювала Декларації. Було проведено експертизу. Не вказала у поданих Деклараціях наявні у власності транспортні засоби. Після проведення вибіркової перевірки та виявлення у ОСОБА_2 у власності автомобілів виплата допомоги була припинена. Законодавство не зобов`язує Управління здійснювати перевірку усіх поданих заяв від громадян, це здійснюється вибірково. Суттєве значення для призначення допомоги має дохід особи, наявність у неї будь-якого рухомого та нерухомого майна, склад сім`ї. ОСОБА_2 тричі не вказала у Декларації наявність транспортних засобів. Заявлений цивільний позов про стягнення незаконно отриманої соціальної допомоги в сумі 54 498, 77 грн. підтримала в повному обсязі.

Судом були допитані свідки, які дали в судовому засіданні наступні покази.

Так, свідок ОСОБА_4 пояснила, що працює на посаді головного соціального інспектора відділу соціальних виплат Управління. Микитюк звернулася 06.09.2016 з заявою про призначення їй Допомоги згідно Порядку. Чинним законодавством передбачено, що кожні 6 місяців заявник пише заяву про призначення допомоги і подає декларацію. Для призначення допомоги надається 10 днів з дня подання заяви. Обов`язкової перевірки декларацій немає, тільки вибіркова. Як головний інспектор, що перевіряє цільове використання коштів, здійснила вибіркову перевірку саме декларації ОСОБА_2 , внаслідок чого було встановлено, що вона має у власності три автомобілі, що не заперечувала, пояснюючи це тим, що спеціаліст Управління їй цього не роз`яснив. Якби обвинувачена вказала в Декларації транспортні засоби, у виплаті допомоги їй би було відмовлено.

Допитаний свідок ОСОБА_5 , батько обвинуваченої, пояснив, що подарував доньці автомобіль АЗЛК у 2016 році, яка проживає окремо своєю сім`єю з 2008 року. У дочки також був ще несправний автомобіль ЗИЛ, який дістався в якості майнового паю від КСП Світоч на неї і зятя. Чи були у них у власності ще автомобілі, не знає.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що обвинувачена є його дружиною, з якою проживають разом з 2008 року, мають 2 спільних дітей. Оскільки обоє не працювали, мали мінливі заробітки, у 2016-2017 роках зверталися за державною допомогою. У сім`ї в наявності були автомобілі: АЗЛК подарував тесть, ЗИЛ та ВАЗ 2121 отримали у 2016 році за рахунок паю, які були продані того ж року; ВАЗ 21013 придбав у 2017 році та продав у 2018 році.

Свідок ОСОБА_6 , староста Великомолодьківського старостинського округу, пояснила, що обвинувачена є її односельчанкою, проживає разом з чоловіком та 2 дітьми. В якості майнового паю їх сім`я отримала легковий і вантажний автомобілі: Ніва і ЗИЛ. Не бачила, щоб транспортні засоби використовувалися.

Свідок ОСОБА_7 , секретар Великомолодьківської сільської ради з 1991 по 2020 роки, пояснила, що обвинувачена є її односельчанкою. У 2015 році давала доручення її чоловіку ОСОБА_8 на отримання майнового паю від КСП Світоч. Які транспортні засоби були у цієї сім`ї, не знає. У 2016 році обвинувачена брала довідку про склад сім`ї для отримання соціальної допомоги.

Свідок ОСОБА_9 , головний спеціаліст Управління, пояснила, що у вересні 2016 року обвинувачена ОСОБА_2 звернулася для отримання допомоги, як малозабезпеченій сім`ї. Заповнила заяву і Декларації, в яких має зазначатися склад сім`ї, доходи за попередні 6 місяців, житло, наявні транспортні засоби, земля. При поданні Декларації ОСОБА_2 транспортні засоби не вказала. Однак, в подальшому соціальний інспектор методом вибіркової перевірки виявила у неї більше двох транспортних засобів. У разі, якщо в сім`ї 2 дітей та є 3 транспортні засоби, допомога не призначається. Виплата допомоги була припинена та нараховано безпідставно виплачену допомогу у сумі в розмірі біля 50 000 грн.

Свідок ОСОБА_10 , спеціаліст по прийому громадян в Управлінні, пояснила, що обвинувачена ОСОБА_2 звернулася для отримання допомоги, як малозабезпеченій сім`ї. Власноруч заповнила заяву і Декларації, у яких транспортні засоби не вказала. Після виявлення у ОСОБА_2 у власності автомобілів виплата допомоги була припинена.

Також судом були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення в підтвердження винуватості ОСОБА_2 в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, якими підтверджується, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Управлінні; на неї було заведено особову справу за №666748 на 123 арк. (яка визнана речовим доказом та залишена на зберігання з матеріалами кримінального провадження); вона отримувала допомогу малозабезпеченої сім`ї з 01.03.2015 по 31.12.2017 на дітей ОСОБА_11 , 2009 року народження, та ОСОБА_12 , 2010 року народження; за період з вересня 2016 року по грудень 2017 року отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї в сумі 54 498, 77 грн.

З листа начальника Управління слідує, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 навмисно подано недостовірні дані, виникла перевитрата бюджетних коштів на суму 54 498, 77 грн., які вона отримувала, як державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

З відповіді Територіального сервісного центру №1844 від 10.07.2018 слідує, що згідно бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС за ОСОБА_2 зареєстровано автомобілі АЗЛК та ВАЗ 21154, реєстраційний номер НОМЕР_5 (т.2, а.с.31).

З відповіді Територіального сервісного центру №1844 від 19.07.2018 та облікових карток слідує, що згідно бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС за ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_3 станом на 19.07.2018 зареєстровані (та зняті з обліку) автомобілі: ЗИЛ (акт на переобладнання №6543 від 25.05.2016), АЗЛК (договір купівлі-продажу 000431/01/1844/2016 від 28.05.2016), ВАЗ 2121 реєстраційний номер 11ІЕ 8112 (знято з обліку за довіреністю від 05.12.2016), ВАЗ 21013 (договір купівлі-продажу №1844/2017/594413 від 22.08.2017), ВАЗ-21154, реєстраційний номер НОМЕР_5 (договір № 6575/17/000213 від 26.12.2017) (т. 2, а.с. 32-41).

З довіреностей слідує, що ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 уповноважують ОСОБА_3 на отримання в П(ПО)СП Світоч майна згідно свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (т. 2, а.с. 42-54).

З виписки та акту із протоколу зборів власників від 10.03.2016 слідує, що затверджено акт на видачу автомобіля ЗІЛ ММЗ реєстраційний номер НОМЕР_6 на уповноважену особу ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 55, 56).

З розпорядження № 9а від 10.03.2016 слідує, що ЗІЛ ММЗ реєстраційний номер НОМЕР_6 знятий з державного обліку (т. 2, а.с. 57).

З виписки та акту із протоколу зборів власників від 20.04.2015 слідує, що затверджено акт на видачу легкового автомобіля ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_7 на уповноважену особу ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 58, 59).

З розпорядження №11 від 12.05.2015 слідує, що автомобіль ВАЗ 2121 Нива реєстраційний номер НОМЕР_7 знятий з державного обліку (т. 2, а.с. 60).

З повідомлення від Новоград-Волинської державної нотаріальної контори №1755/01-16 від 24.07.2018 слідує, що надіслано повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей №37033349 від 24.07.2018 (т. 2, а.с. 62-74).

З відповідей Територіального сервісного центру №1844 від 25.07.2018 слідує, що згідно бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС ОСОБА_3 були придбані автомобілі: автомобіль ЗИЛ згідно договору купівлі-продажу №000281/01/1844/2016 від 04.05.2016 (т. 2, а.с. 75-76); ВАЗ 2121 згідно довідки-рахунку ААЕ035945 від 15.05.2015 (т. 2, а.с. 77-78).

З протоколу отримання зразків для експертизи від 01.03.2019 слідує, що у ОСОБА_2 відібрані зразки її почерку (т. 2, а.с. 81-88).

З висновку експерта №1/3-87 від 22.03.2019 вбачається, що досліджуваний рукописний текст та підпис у Деклараціях від 06.09.2019, 14.03.2017, 04.09.2017 виконаний ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 94-106).

Дії ОСОБА_2 органами досудового слідства були кваліфіковані за ч.1 ст.190, ч.ч.1,3,4 ст.358 КК України.

Суд, перевіривши зібрані стороною обвинувачення докази у кримінальному провадженні, проаналізувавши їх та надавши їм відповідну правову оцінку, не погоджується із такою правовою кваліфікацією протиправних дій обвинуваченої та дійшов висновку про не доведеність винуватості ОСОБА_2 у їх вчиненні з огляду на наступне.

Щодо обвинувачення за статтею 190 КК України.

Диспозиція ч.1 ст.190 КК України визначає кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Для встановлення складу шахрайства необхідно не лише підтвердження того, що повідомлені особою відомості є недостовірними, й того, що повідомлення саме цих даних обумовлювало передачу їй майна.

Під обманом слід розуміти повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується лише прямим умислом, корисливим мотивом і метою; особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності) передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. Корисливий мотив це спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна; корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний. Відсутність або недоказовість зазначеної у законі мети вчинення злочину виключає відповідну кваліфікацію і відповідальність за цей злочин.

У контексті отримання соціальної допомоги для встановлення шахрайства стороні обвинувачення недостатньо довести, що під час звернення за соціальною допомогою особа повідомила відповідному органу недостовірні відомості. Необхідно довести, що їх недостовірність стала безпосередньою причиною призначення особі такої допомоги. Іншими словами, слід довести, що у разі повідомлення достовірних відомостей, соціальна допомога не була би призначена і виплачена.

Якщо особа повідомила недостовірні відомості щодо фактів і обставин, які не можуть позначитися на праві особи на соціальну допомогу або на розмірі цієї допомоги, таке неправдиве повідомлення не може розглядатися як спосіб заволодіння майном шляхом шахрайства.

Порядок отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затверджений Порядком, визначає, що виплата соціальної допомоги припиняється, лише якщо навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру.

Таким чином, законодавство визнає, що самі по собі неправдиві відомості без встановлення причинового зв`язку між ними і призначенням соціальної допомоги не тільки не можуть стати достатньою підставою для обвинувачення особи у шахрайстві, але й не дають підстав для припинення виплати такої допомоги.

Суд зазначає, що ОСОБА_2 звинувачується у шахрайстві у зв`язку з тим, що всупереч Порядку та Закону вона не зазначила у Деклараціях, що разом з чоловіком володіє транспортними засобами. Даний факт ніким не оспорюється, тому потребує з`ясування те, чи могла його наявність у володінні сім`ї обвинуваченої позначитися на її праві отримати відповідну соціальну допомогу.

Пункт 10 Порядку передбачає, що соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є … більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). Однак суд звертає увагу на те, що соціальна допомога не призначається, лише якщо усі транспортні засоби є об`єктами оподаткування (крім тракторів на гусеничному ходу). З огляду на це, для висновку про наявність обману в значенні ст.190 КК України необхідно було не лише встановити наявність більше одного транспортного засобу, але й перевірити, чи підлягали вони оподаткуванню в цей період.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону, якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Окрім того, Порядок передбачає, що у разі недобросовісності з боку уповноваженого представника сім`ї, останньому спочатку пропонується повернути кошти добровільно, а в разі відмови такі суми стягуються в судовому порядку.

Також суд звертає увагу на те, що повноваження з проведення перевірки заяв ОСОБА_2 , належать Управлінню, оскільки саме уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Вчасна та в належний спосіб здійснена перевірка відомостей, зазначених в заявах, виключила б будь-яку виплату коштів, що свідчить про те, що дії ОСОБА_2 не можна вважати ефективними в аспекті успішного заволодіння чужим майном через те, що не було добросовісності з боку органу, який відповідає за розпорядження бюджетним коштами.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій в рішенні у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011, суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Потреба виправити минулу «помилку», неповинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу, повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

В ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме, що вона умисно замовчала відомості про наявність транспортних засобів, і що саме внаслідок цього замовчування настали шкідливі наслідки у виді заволодіння майном чи придбання права на майно.

Інші докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували вчинення ОСОБА_2 даного злочину, суду не надані.

Щодо обвинувачення за статтею 358 КК України.

Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст.358 КК України кримінальна відповідальність особи настає за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

Суд погоджується з позицією сторони захисту в тому, що предметом підробки може бути лише офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи.

Відповідно до примітки до ст.ст.357, 358, 366 КК офіційним може бути лише документ, що видається чи посвідчується повноважними особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів.

При встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Підроблення офіційних документів може полягати у повній фальсифікації або в частковій зміні змісту справжнього документа; способи підроблення документів можуть бути різні.

Наведене дає можливість суду прийти до категоричного висновку про те, що заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, а також Декларації, написані ОСОБА_2 у вересні 2016 року, у березні та вересні 2017 року, в які нею було внесено неправдиві відомості, у жодному разі не можна вважати документом, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання їх підроблювачем, а так само документом, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення або надає певні права чи звільняє від обов`язків, іншим офіційним документом, який складений у визначеній законом формі та містить передбачені законом реквізити.

Декларації, про які йдеться у цій справі, є документами, які особа складає і надає від себе особисто, а не як особа, якій державою делеговані повноваження видавати або посвідчувати офіційні документи. Таким чином, Декларації не містять ознак документа, передбаченого ст.358 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченої ОСОБА_2 відсутній склад злочину, передбаченого ст.358 КК України, оскільки її дії не були спрямовані на підроблення офіційного документу та подальше його використання.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у якій закріплено право кожного на справедливий суд, вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на стороні обвинувачення та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

При наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не може взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи. Зазначене становитиме порушення вимог порушення права на захист і свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

У силу принципу презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду), всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», суд при оціненні доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумними сумнівом» і «така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (ст.373 КПК України).

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши безпосередньо наведені вище докази сторони обвинувачення та сторони захисту у їх сукупності, давши їм належну оцінку, суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не було надано достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про наявність у діях ОСОБА_2 складу злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.ч.1,3,4 ст.358 КК України.

Виправдувальний вирок ухвалюється якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Питання про речові докази слід вирішити згідно ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати невинуватою та виправдати її за відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.ч.1,3,4 ст.358 КК України.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази: особову справу №666748 ОСОБА_1 повернути Управлінню праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації після вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 1716 грн. віднести за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя О. О. Літвин