Справа № 204/2628/22
Провадження № 1-кп/0203/721/2022
В И Р О К
іменем України

28 жовтня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 від 02.05.2022 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Озеро Володимирецького району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого в ДП «Рафалівське лісове господарство» на посаді майстра лісу Володимирецького лісництва, військовослужбовця військової служби у військовому званні «солдат», старшого кухара групи матеріального забезпечення 68 єгерської бригади 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан.
В подальшому, 14.03.2022 Указом Президента України № 133/2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.
Починаючи з 23.03.2022 солдат ОСОБА_4 виконує службові (бойові) завдання з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Вугледарської міської об`єднаної територіальної громади Волноваського району Донецької області у складі зведених підрозділів військової частини НОМЕР_1 .
10.04.2022 у період часу з 18:15 год. до 18:45 год. під час шикування особового складу підрозділу вказаної військової частини у АДРЕСА_2 командиром 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_7 , який є начальником за посадою та військовим званням стосовно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , було віддано та доведено усний наказ особовому складу 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону про необхідність їх вибуття та зайняття позицій для оборони ротного опорного пункту на території Волноваського району Донецької області з метою відсічі Збройних Сил Російської Федерації та інших підконтрольних їй військових формувань в разі наступу.
Під час цього, отримавши усний бойовий наказ, старший бойовий медик 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 після доведення та ознайомлення зі змістом вказаного наказу, будучи обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби у військових частинах, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився його виконувати, про що повідомив начальника - командира 3 єгерського батальйону вказаної військової частини підполковника ОСОБА_7 в присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та її командира полковника ОСОБА_8 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю. У скоєному щиро кається, готовий нести кримінальну відповідальність, передбачену законом.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють вищенаведені обставини та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Суд встановив пом`якшуючі покарання обставини: активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини обвинуваченим та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, також суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем служби та роботи, приймав участь у виконанні бойових завдань, має намір й надалі захищати незалежність та територіальну цілісність держави.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи, що наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного і відсутність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає, що основне покарання повинно бути призначено з застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі встановленого санкцію ч. 4 ст. 402 КК України- два роки позбавлення волі.
Одночасно, з урахуванням вимог ст. 58 КК України, оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем, суд вважає, за можливе застосувати покарання у виді службового обмеження на два роки, з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення.
Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і буде достатнім та необхідним для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 58 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання 2 (два) роки службового обмеження, з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1