Справа № 305/330/22
Номер провадження № 1-кп/305/257/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2022 Рахівський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів кримінальне провадження, відомості про яке внесено 16.11.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше не судимого, -

у скоєнні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 335 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що будучи згідно висновку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний придатним, та є як призовник до проходження військової служби в Збройних Силах України на підставі Указу Президента України «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2021 році» за №71/2021 від 24.02.2021, отримавши повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , 31 серпня 2021 року на 04 жовтня 2021 року для відправки у військову частину у зв`язку з призивом на строкову військову службу, при цьому будучи попередженим про кримінальну відповідальність передбачену ст. 335 КК України, на 03 годину не з`явився.

В обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_5 з метою ухилення від призиву на строкову військову службу діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те, поважних причин, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вищевказаний час для відправки до військової частини не прибув та відповідно для проходження військової служби не відправлявся.

Даними діями ОСОБА_5 ухилився від призову на строкову військову службу.

Виходячи зі змісту обвинувачення ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 335 КК України тобто ухилення від призову на строкову військову службу.

Обвинувачений ОСОБА_5 будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні (проступку), передбаченому ст. 335 КК України, визнав беззаперечно, та підтвердив обставини його вчинення зазначені в обвинувальному акті.

ОСОБА_5 , пояснив суду. Після навчання у Надвірнянському коледжі, будучи призовником, пройшов медичну комісію, та згідно рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 , був визнаний придатним до військової служби.

31 серпня 2021 року отримав повістку та зобов`язався прибути на призивну дільницю військкомату на 03 год. 00 хв., 04 жовтня 2021 року для відправки до війська, куди не прибув бо перебував за кордоном. В даний час усвідомив, що поступив невірно, передумав та має намір проходити військову службу, а тому написав добровільно заяву та вступив до місцевої територіальної оборони в смт. Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області. Усвідомив, що в даний час в Україні йде війна, бажає особисто обороняти державу, розкаюється щиро у скоєному, є водієм, а тому вважає, що зможе прийняти участь у визволенні України. Жодних матеріальних збитків своїми діями не спричинив, сприяв у розкритті правопорушення, маючи намір пройти військову службу, таким чином має намір своїми діями прискорити перемогу України у війні. Те, що змушений був виїхати до Чеської Республіки та перебувати у розшуку менше місяця не можливо вважати таким, що ухилявся від слідства, поїхавши за кордон на три дні, не зміг повернутися завчасно із-за кордону, в зв`язку з епідемією COVID, просить врахувати, що запобіжний захід йому не обирався тому вправі був виїхати. Розкаюється освоєному, просив задовольнити подане його захисником клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
Прокурор ОСОБА_3 в ході судового розгляду, заперечив щодо заявленого захисником ОСОБА_4 клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив задовольнити подане ним клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності з підстав передбачених ст. 45 КК України, та наведених у клопотанні.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, він та інші учасники судового провадження не оспорюють докази щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів у даному провадженні. Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно характеристики, виданої старостою села Лазещина, Ясінянської територіальної громади, Рахівського району, Закарпатської області ОСОБА_5 є мешканцем АДРЕСА_1 серед односельців характеризується з позитивної сторони, має хороші навички та здібності до праці, яку виконує. Має урівноважений характер, тактовний.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої старостою села Лазещина, Ясінянської територіальної громади, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_5 проживає з батьками та двома братами.

Згідно вимоги ВОІ УМВС України ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно довідок Рахівської районної лікарні ОСОБА_5 на обліках у психіатричному, фтизіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.

Вимогами ст. 85 КПК України регламентовано, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

При цьому, докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. (Рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 по справі № 42310/04 «Нечипорук і Йойкало проти України»).

Оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового слідства послідовні та узгоджуються із встановленими у ході досудового розслідування обставинами справи, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим у п. 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

З огляду на викладене, суд вважає, що вказані показання обвинуваченого ОСОБА_5 є належними та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06.12.1998 (пункт 253), "Козинець проти України" від 06.12.2007 (пункт 54), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011 (пункт 150), "Зякун проти України" від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Щодо вирішення поданого адвокатом ОСОБА_4 клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям суд зазначає наступне.

Зі змісту пункту 1 частини 2 ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом.

Відповідно до вимог ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Щодо зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук ОСОБА_5 від 11.01.2022, та відновлення кримінального провадження від 15.02.2022, судом встановлено, що строки досудового розслідування не порушувалися.

Запобіжний захід ОСОБА_5 обрано не було, тому він вправі був вільно розпоряджатися своїм правом вільного пересування.

З часу повідомлення про підозру ОСОБА_5 , 24.12.2021 та скерування обвинувального акту до суду, 17.02.2022 жодних строків порушено не було. За таких обставин, судом не встановлено жодних перешкод ОСОБА_5 в ухиленні від досудового розслідування.

Згідно роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин вперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. В такому разі наявними повинні бути перші два елементи дійового каяття.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину, слід вважати надання особою, органам дізнання або досудового слідства, будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Передбачене у ст. 45 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Його треба здійснювати в порядку, встановленому ст. 72 КПК України, незалежно від того, надійшла справа до суду із відповідною постановою чи з обвинувальним висновком.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності. У вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю даного кримінального правопорушення (проступку). При цьому судом встановлено, що злочинними діями у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 шкоди не заподіяно, про що наголосив прокурор у судових дебатах.

Суд враховує також те, що ОСОБА_5 виявив бажання служити у ЗСУ, реабілітувавши себе за скоєне кримінальне правопорушення (проступок), та той факт, що Україна перебуває у стадії війни та проголошення на території держави воєнного стану.

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, проявивши один з основних принципів правосуддя - гуманізм.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 44, 45 КК України, ч. 2 ст. 376, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 369-372, 392, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.
Кримінальне провадження відомості про яке 16.11.2021 внесено до ЄРДР за №0000294 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 335 КК України закрити на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ст. 335 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1