Справа № 638/1756/22
Провадження № 1-в/638/195/22
УХВАЛА
Іменем України

18 жовтня 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України,

в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», звернувся до Дзержинського районного суду з клопотанням, в якому просив застосувати положення ч. 1, 3 ст. 74 КК України щодо оскільки призначена засудженому міра покарання перевищує санкцію нового закону, тому підлягає зниженню до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону, з урахуванням змін, внесених законом №1231-ІХ від 16 лютого 2021 року.
Клопотання мотивоване тим, що у зв`язку зі змінами у Кримінальному кодексі України, санкція ч. 1 та 2 ст. 185 КК України була знижена, у зв`язку з чим необхідно вирішити питання, передбачені ч. 1, 3 ст. 74 КК України.
Засуджений ОСОБА_4 надав суду заяву про вирішення клопотання без його участі.
Прокурор заперечувала проти клопотання, просила розглядати клопотання без застосування аудіо- відеофіксації.
Дослідивши матеріали даного клопотання, оглянувши особову справу засудженого № 414/Б-19, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 січня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 1855 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 27 листопада 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, та остаточно призначено до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 05 червня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_4 засуджений за цим вироком та вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 січня 2019 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_4 визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання. Зазначений вирок Білокуракинського райсуду Луганської області від 05 червня 2019 року набрав законної сили 14 серпня 2019 року.
На виконання вироку суду ОСОБА_4 був затриманий та в період з 31 січня 2019 року до 29 липня 2019 року та з 19 січня 2020 року до 2 вересня 2021 року утримувався під вартою в ДУ «Старобільський слідчий ізолятор № 18». На теперішній час засуджений ОСОБА_4 відбуває призначене вироком суду покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».
Крім того, вироком Троїцького районного суду Луганської області від 16 вересня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 05 червня 2019 року у виді 2 років 9 місяців позбавлення волі, та остаточно призначено покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі.
Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов висновку задоволення подання з наступних підстав.
Згідно до ч. 1, 5, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 Кримінального кодексу України.
У своєму клопотанні засуджений посилається на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ було внесено зміни до статті 185 КК України.
Так, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, яким на підставі ч. 2 ст. 188 внесено зміни до зокрема до ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України.
Однак як вбачається з особової справи № 414/Б-19 ОСОБА_4 серед іншого було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, санкції яких від дня ухвалення вироку до розгляду даного клопотання змін не зазнали.
Таким чином на призначене ОСОБА_4 покарання не поширюється дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, а відтак вимоги заяви про пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України, є безпідставними.
У зв`язку з вищевикладеним суд відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України, оскільки обставини, на які посилається засуджений не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а інших обставин, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України судом не встановлено.
Керуючись ст.537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1