СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/1869/22
пр. № 1-кп/759/731/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2022 за № 0000044, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне-2 Обухівського р-ну Київської обл., українця, громадянина України, який здобув вищу освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий згідно зі ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у не встановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання та носіння бойових припасів, а саме порушуючи Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, незаконно придбав гранату РГД-5 та уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та незаконно носив при собі. У подальшому, 08.01.2022 приблизно о 23 год. 40 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Чорнобильська, 13, був затриманий в порядку 208 КПК України, у якого в присутності двох понятих було виявлено та вилучено з кишені штанів корпус гранати РГД-5 та уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-22/933-ВХТ від 14.01.2022, надані на дослідження предмети є одним промислово виготовленим уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ-2 та одним промислово виготовленим, спорядженим вибуховою речовиною, корпусом ручної осколкової гранати РГД-5. Наданий на дослідження уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2 є вибуховим пристроєм промислового виготовлення і відноситься до бойових припасів. Наданий на дослідження споряджений вибуховою речовиною корпус ручної осколкової гранати РГД-5 є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, до вибухових пристроїв бойових припасів не відноситься. Наданий на дослідження уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2, придатний до вибуху і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини, а вибухова речовина, якою споряджено наданий на дослідження корпус ручної осколочної гранати РГД-5, придатна до вибуху. При поєднанні в єдину конструкцію наданих на дослідження корпусу ручної осколкової гранати РГД -5 і уніфікованого запалу дистанційної дії УЗРГМ-2, що передбачено їхніми конструктивними особливостями і призначенням, вони утворюють ручну осколкову гранату РГД-5, яка належить до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів і придатна до вибуху.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: незаконному придбанні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення, та показав, що він придбав у знайомого гранату РГД-5 та уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2. Гранату та запал взяв у знайомого, оскільки цікавиться зброєю. Через кілька днів, 08.01.2022, коли він в нічний час виходив від знайомої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , то був затриманий працівниками поліції, які вилучили у нього з кишені штанів гранату та запал. Дозволу на придбання та носіння бойових припасів він не має. Просив суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 08.01.2022 приблизно о 23 год. 40 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив незаконне придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та розкаянні; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, офіційно не працевлаштований, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, раніше не судимий згідно зі ст. 89 КК України.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини ст. 263 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його особу, зокрема, його вік, те що він неодружений, офіційно не працевлаштований, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Також суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речовий доказ: уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та корпус гранати РГД-5, які передані на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, - знищити.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) грн 92 к.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1