Справа № 308/6873/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання захисника підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-
ВСТАНОВИВ:
Захисника підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332, ч. З ст. 358 КК України ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту майна.
Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050 від 20.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 та ч. 3 ст. 358 КК України.
03.06.2022 року в ході особистого обшуку ОСОБА_3 в нього виявлено та вилучено мобільний телефон марки Iphone 12 PRO MAX, IMEI1 - НОМЕР_1 ; IMEI 2 - НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 .
При цьому у клопотанні вказано на те, що постановою слідчого від 03.06.2022 року вказаний телефон із сім -картою визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Адвокат зазначає, що 07.06.2022 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_3 , а саме на мобільний телефон марки Iphone 12 PRO MAX, IMEI 1 - НОМЕР_4 ; IMEI 2 - НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 .
Як вказано у клопотанні, під час розгляду питання про арешт майна власник майна присутній не був, що підтверджується ухвалою слідчого судді від 07.06.2022 року (арк. З абз. 10).
При обґрунтуванні клопотання адвокат посилається на положення ст.ст. 7.16, ч.І та ч. 2 ст. 100, ч. 1 ст. 174 КПК України, ст. 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод
Разом із тим, адвокат зазначає, що в ході досудового розслідування проведений огляд вказаного телефону, інші слідчі дії та експертні дослідження з означеним телефоном наразі не проводяться, що свідчить про те, що на даний час потреба у подальшому його утриманні під арештом відсутня, вказаний телефон необхідний власнику ОСОБА_3 для задоволення власних потреб у комунікації, а накладення арешту на телефон із забороною користуватися та розпоряджатися ним позбавляє ОСОБА_3 можливості вільно розпоряджатися своєю власністю.
У клопотанні також вказано на те, що з урахуванням того, що телефон не містять на собі слідів кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_3 , потреба у подальшому його утриманні під арештом відсутня та такий повинен бути повернутий власнику.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100,173,174 КПК України, адвокат просить слідчого суддю: клопотання задоволити та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 07.06.2022 року на телефон марки Iphone 12 PRO MAX, IMEI1 - НОМЕР_4 ; IMEI 2 - НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 , а також телефон марки Iphone 12 PRO MAX, IMEI 1 - НОМЕР_4 ; ШЕІ 2 - НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_3 або уповноваженому представнику.
Від прокурора на електронну адресу суду 22.09.2022 надійшли заперечення, в яких прокурор керуючись ст. 174 КПК України, просить суд відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна від 31.08.2022 за вх. № 43927, з підстав його незаконності, безпідставності та необґрунтованості, та з мотивів, викладених у даних запереченнях.
В судове засідання ОСОБА_3 , його захисник адвокат ОСОБА_4 не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Разом із тим, через канцелярію суду від ОСОБА_4 , надійшла заява про розгляд клопотання за їх відсутності, просить клопотання задоволити, арешт скасувати.
Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд клопотання належним чином. Про причини неявки не повідомляв, про відкладення розгляду клопотання заяв не подавав.
Дослідивши матеріали клопотання, заперечення що надійшли від прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2022 року (справа № 308/6879/22) з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на вилучене 03.06.2022 року в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Skoda Super B», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім іншого і на майно підозрюваного ОСОБА_3 , а саме на мобільний телефон марки Iphone 12 PRO MAX, IMEI 1 - НОМЕР_4 ; IMEI 2 - НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 .
Згідно ухвали слідчого судді власники майна під час розгляду клопотання присутніми не були проте були повідомленими про дату , час та місце розгляду клопотання належним чином..
Метою накладення арешту на майно, як вбачається зі змісту ухвали було забезпечення збереження речових доказів. Так,слідчий суддя при накладенні арешту на майно зазначила, що прокурором визначено мету накладення арешту на майно згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Зі змісту ухвали вбачається, що фактично прокурором у клопотанні було доведено наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В ухвалі про накладення арешту на майно слідчий суддя, вказав на те, що прокурор довів можливість використання зазначеного вище майна як доказу у кримінальному провадженні. Завданням арешту майна у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх використання, перетворення, передачі, відчуження, оскільки існують відповідні ризики. Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження використання, перетворення, передачі, відчуження майна, інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.
Згідно письмових заперечень прокурора, на даний час досудове розслідування у рамках вказаного кримінального провадження триває, потреба у застосуванні такого запобіжного заходу як арешт вилученого майна на разі не відпала, а навпаки є потреба в збереженні всіх даних, що містяться в телефоні підозрюваного ОСОБА_3 , що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_3 інкримінованих йому злочинів, до моменту завершення досудового розслідування та передачі справи до суду, і збереження таких доказів уможливлює виключно накладений арешт на вказаний телефон і сім-карту як речові докази у справі. Вказує, що твердження адвоката про те, що в ході досудового розслідування проведений огляд вказаного телефону, інші слідчі дії та експертні дослідження з означеним телефоном наразі не проводяться, що свідчить про те, що на даний час потреба у подальшому його утриманні під арештом відсутня, не може бути підставою для скасування арешту на майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно зі ст.170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт майна має тимчасовий характер, його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. За змістом ч.3 ст.174 КПК у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Прокурор, слідчий суддя, суд, інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами.
На день розгляду клопотання, ініціатором звернення не доведено, що у рамках даного кримінального провадження відпала потреба у застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна на телефон марки Iphone 12 PRO MAX, IMEI1 - НОМЕР_4 ; IMEI 2 - НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 .
Слідчий суддя враховує зазначені положення закону та обставини кримінального провадження, а саме ті, що існує необхідність у забезпеченні доказів, шляхом арешту майна, яке у встановленому законом порядку визнано речовими доказами та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.
Крім того, при вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя також бере до уваги той факт, що в даному випадку обмеження права власності (володіння) є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.
При накладенні арешту на майно, яке визнано речовим доказам у кримінальному провадженні, слідчим суддею, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Щодо посилань адвоката на ті обставини, що вказаний телефон необхідний власнику ОСОБА_3 для задоволення власних потреб у комунікації, а накладення арешту на телефон із забороною користуватися та розпоряджатися ним позбавляє ОСОБА_3 можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, то слід зазначити, що:
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Обставини, викладені у клопотанні захисника, не є такими, що унеможливлюють застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому такі твердження не можуть бути підставою для скасування арешту майна.
Беручи до уваги, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, слідчий суддя вважає, захисником у клопотанні клопотання про скасування арешту майна не наведено належного обґрунтування, того що необхідність у накладенні арешту на майно на теперішній час відпала або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, на переконання слідчого судді підстав для скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2022 не має, у зв`язку з чим у задоволенні поданого клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.
При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, захисником не надано і слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.
Окрім того, суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення огляду, відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що заявник у подальшому не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, попередньо долучивши відповідні матеріали, якими правова позиція заявника буде підтверджуватися, в тому числі щодо того, що відпала необхідність у вказаному заході забезпечення у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1