Справа № 716/835/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2022 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000049 від 10.06.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , із середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні дев`ятьох неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, раніше судимого: 28.12.2021 Заставнівським районним судом Чернівецької області за ст.126-1 КК України до покарання у виді арешту строком на два місяці,

у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Заставнівським районним судом Чернівецької області 24.05.2021 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 у твердій грошовій сумі у розмірі по 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини, відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2021 року до досягнення кожною дитиною повноліття.
З метою виконання вказаного рішення, 03.09.2021 судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання малолітніх дітей звернуто до виконання в Заставнівський районний відділ державної виконавчої служби.
Однак, ОСОБА_4 , будучи працездатною особою, офіційно не працевлаштований, на обліку в Заставнівській районній філії Чернівецького обласного центру зайнятості як шукаючий роботу не перебуває та із 01.04.2021 року не перебував. Достовірно знаючи, про обов`язок зі сплати аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з травня місяця 2021 року по 07.06.2022 в сумі 130 040 грн. що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинуваченні. Пояснив, що спільно з колишньою дружиною ОСОБА_5 має восьмеро дітей. Після розлучення діти залишилися проживати із матір`ю. Від державного виконавця йому відомо про необхідність з травня 2021 року сплачувати аліменти на підставі судового наказу в розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Проте він проживає із співмешканкою, з якою у них народилася ще одна дитина. Він офіційно не працевлаштований, за період з травня 2021 по даний час не звертався до центру зайнятості, як безробітній. За цей період аліменти на утримання дітей не сплачував, будь яких дієвих заходів для забезпечення дітей не вживав, оскільки його колишня дружина агресивно налаштовує дітей та перешкоджає йому належно з ними спілкуватися. В даний час заборгованість перед дітьми становить більше 130 тисяч гривень, які він зобов`язався при можливості сплатити та обіцяв в подальшому належним чином сплачувати аліменти.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 , який є батьком вісьмох їхніх дітей. Згідно судового наказу останній зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей щомісячно у розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Проте, незважаючи на те, що ОСОБА_4 є фізично здоровим, працездатним, останній з травня 2021 року жодного разу не сплатив коштів на утримання дітей. У зв`язку з цим станом на червень 2022 року утворилася заборгованість по аліментах більше 130 тисяч гривень. Потерпіла просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що сторони не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Об`єктом даного кримінального правопорушення є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини( ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» ).

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Предметом даного кримінального правопорушення є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 164 КК України може бути вчинено у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

З огляду на наведене, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Його дії кваліфіковано органом дізнання правильно за ч.1 ст.164 КК України, оскільки він злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим діяння є кримінальним проступком.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує всі обставини справи, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного діяння, розмір несплачених аліментів, які станом на 07.06.2022 року становлять 130040 грн.та особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, раніше судимий за домашнє насильство, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні дев`ять дітей, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

До пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, необхідне і достатнє для виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, у виді обмеження волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням, тобто із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

За клопотанням прокурора, заявленим в порядку ст. 331 КПК України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили продовжити строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.3 ст.349 КПК України, ст.ст. 331, 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний відносно ОСОБА_4 продовжити до набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_14