Справа № 301/1849/20

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2022 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава кримінальне провадження №0000540 від 18 червня 2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , працюючого (зі слів обвинуваченого) м. Ужгород супермаркет «Лечо» на посаді товарознавець, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2020 року близько 10 години 30 хвилин в місті Іршава по вулиці Білецькій, ОСОБА_3 керуючи технічно-справним автомобілем марки FORD Transit Connect, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в світлу пору доби, без опадів, здійснюючи маневр повороту ліворуч з головної на другорядну дорогу а саме на вулицю Шкільну, не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, проявив неуважність, в супереч п.10.1, 16.13 «Правил дорожнього руху» не надав перевагу в русі мотоциклу RIGA об`ємом двигуна 49 кубометрів, під керуванням ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , який рухався в зустрічному напрямку прямо та виїхав на його смугу руху на такій відстані від останнього, на якій водій ОСОБА_7 , вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб, до місця зіткнення, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху, де на смузі руху мотоцикла марки RIGA відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

Внаслідок чого водій мотоцикла ОСОБА_7 згідно висновку експерта №153 від 23.07.2020 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: припухлість м`яких тканин на рівні грудинного кінця лівої ключиці, рубець шкірних покровів по передній поверхні лівої гомілки на рівні середньої та нижньої третин, садно шкірних покровів нижньої третини лівої гомілки по передній поверхні, рубець шкірних покровів верхньої третини правої гомілки по передньо-зовнішній поверхні, рубець шкірних покровів верхньої третини правої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, рубець шкірних покровів середньої третини правої гомілки по передній поверхні, рубець шкірних покровів по передній поверхні правого колінного суглобу. При стаціонарному обстеженні та лікуванні в КНП «Іршавська РЛ» діагностовано: ШТП. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Розрив ключично-стернального з`єднання зліва. Закритий перелом 3. 4, 5, 6 ребер зліва. Забій легенів зліва. Відкритий уламковий перелом проксимального метаепіфізу правої великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків. Закритий уламковий перелом нижньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків. Закритий косий перелом діафізу п`ятої п`ясної кістки зліва. Травматичний шок III ст.

Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені в терміни, зазначені в обставинах справи, за умов та обставин розглядуваної ШТП, від дії тупих, тупогранних, твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом спричинення чи ударі об такі внаслідок дотичного (передньокрайового) зіткнення мотоцикла та легкового автомобіля.

Тілесні ушкодження у вигляді рубця шкірних покровів по передній поверхні лівої гомілки на рівні середньої та нижньої третин, рубця шкірних покровів середньої третини правої гомілки по передній поверхні, рубця шкірних покровів верхньої третини правої гомілки по передньо-зовнішній поверхні зважаючи на їх морфологічний прояв могли виникнути внаслідок надання кваліфікованої медичної допомоги (проведеного оперативного втручання) і при встановленні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги експертом не беруться.

Тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин на рівні грудинного кінця лівої ключиці, садна шкірних покровів нижньої третини лівої гомілки по передній поверхні за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, згідно п. 2.3.5. „Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Тілесні ушкодження у вигляді діагностованого клінічно струсу головного мозку, забою легенів зліва, ран шкірних покровів наслідками загоєння яких стали виявлені при об`єктивному обстеженні рубці шкірних покровів вказаних ділянок тіла за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня, згідно п. 2.3.3. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Діагностовані клінічно та підтверджені рентгенологічним методом дослідження тілесні ушкодження у вигляді розриву ключично-стернального з`єднання зліва, закритих переломів 3, 4, 5, 6 ребер зліва, закритого косого перелому діафізу п`ятої п`ясної кістки зліва за ступенем тяжкості слід кваліфікувати як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я більше як 21 день, згідно п. 2.2.2. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Тілесні ушкодження у вигляді діагностованих клінічно закритого уламкового перелому нижньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, відкритого уламкового перелому проксимального метаепіфізу правої великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків, травматичний шоку тяжкого ступеня за ступенем тяжкості слід кваліфікувати як тяжкі, небезпечні для життя в момент спричинення тілесні ушкодження, згідно п. 2.1.3. м, о, "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Водій ОСОБА_3 за вищевикладених обставин грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

- п.10.1 ПДРУ Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п.16.13 ПДРУ Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Невиконання водієм ОСОБА_3 пунктів 10.1 та 16.13 правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах зазначених в обвинувальному акті визнав повністю, підтвердив обставини вчинення ним зазначеного правопорушення, суду показав, що 18 червня 2020 року їхав з міста Іршава в село Білки Іршавського району. Перед здійсненням маневру повороту на іншу вулицю, через зустрічний напрямок дороги, він включив поворот вліво, та призупинив автомобіль, після чого здійснив маневр повороту. Тільки коли трапилась ДТП та він зупинив автомобіль, зрозумів, що не помітив мотоцикл RIGA, яким керував потерпілий. Щиро розкаявся. При призначенні покарання просить суд не застосовувати суворе покарання, та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 врахувати особу обвинуваченого, його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, також те, що потерпілий до обвинуваченого не має претензій ні матеріального ні морального характеру, що підтверджується особисто написаною заявою потерпілого ОСОБА_7 , просить призначити покарання не пов`язане з триманням під вартою, та не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що в день коли трапилась ДТП, а саме 18 червня 2020 року після 10 години він їхав на мотоциклі RIGA в місто Іршаву. Те, що їде автомобіль марки FORD по зустрічній смузі дороги він побачив приблизно за 100 метрів, і коли фактично вони порівнялись обвинувачений здійснив маневр повороту, при цьому, потерпілий запевняє, що не був включений сигнал повороту, автомобіль, яким керував обвинувачений, швидкість не знижував, що було зрозумілим, що обвинувачений не помітив мотоцикл RIGA, яким керував потерпілий. Внаслідок чого трапилась дорожньо-транспортна пригода. При цьому потерпілий в судовому засіданні підтвердив, що не має до обвинуваченого претензій ні матеріального ні морального характеру.

Визначення виду покарання обвинуваченому потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 залишили на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та обмежився таким обсягом дослідження доказів: допит обвинуваченого, потерпілого, дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дослідження матеріалів справи по процесуальних витратах та речових доказах.

Оцінюючі досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст.286 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, а саме - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому. Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66,67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст.286 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності і тяжкість скоєного злочину, який за класифікацією ст. 12 КК України є тяжкий злочин. Дані про особу обвинуваченого : має постійне місце проживання, працює (зі слів обвинуваченого) в м. Ужгород, магазин «Лечо», за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів - психіатра, фтизіатра не перебуває, раніше не судимий, відповідно до висновку досудової доповіді від 09.10.2020 Іршавського районного відділу ДУ «Центр пробації» орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, щире каяття. Також суд враховує те, що обвинувачений усвідомлює про настання наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства та приходить до висновку про обранням покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції статті, яка передбачає покарання за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України. Разом із тим суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства. При цьому суд враховує те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у скоєному визнав, щиро кається у вчиненому. Тому, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком і покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України, і таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи та враховуючи, що ОСОБА_3 , діючи всупереч вимог Правил дорожнього руху, скоїв дорожньо-транспортну пригоду та в результаті якої спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, суд вважає необхідним при призначенні йому покарання, окрім основного, застосувати також покарання додаткове - у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк. Підстав, що б давали суду не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, при розгляді справи не встановлено.

До судового розгляду кримінального провадження, цивільним позивачем (потерпілим) ОСОБА_7 був заявлений цивільний позов про відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 42 000 грн., моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., в порядку ст. 128 КПК України.

В судовому засіданні цивільний позивач (потерпілий) ОСОБА_7 відмовився від заявленого цивільного позову, так як обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував йому завдані збитки в повному обсязі.

За ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому. З огляду на те, що питання щодо відмови від цивільного позову Кримінальним процесуальним кодексом України не врегульовано, є за необхідне в застосуванні норм ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, підставою для закриття провадження у справі є відмова позивача від позову прийнята судом.

Наслідки закриття провадження у справі (ст.256 ЦПК України) цивільному позивачу та цивільному відповідачу роз`ясненні судом та зрозумілі, а тому, підстав для неприйняття відмови від позову не встановлено.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 29.09.2020 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 28.11.2020 включно, строк якого закінчився. Клопотань про продовження чи обрання іншого запобіжного заходу обвинуваченому до суду не надходило.

Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експерта, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави, тому, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 витрат за проведення судових експертиз у сумі 4903 грн. 35 коп. в дохід Держави.

Ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 22.06.2020 в порядку забезпечення кримінального провадження накладено арешт на майно, який відповідно до ухвал від 20.07.2020 та 20.07.2020 частково скасовано. Відповідно до ст.174 ч.4 КПК України арешт майна підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.100, 124, 128, 174, 349, 368, 370, 374 КПК України, ст. 255 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Прийняти відмову цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_7 від цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Провадження у справі в частині цивільного позову закрити.

Роз`яснити цивільному позивачеві (потерпілому) ОСОБА_7 , цивільному відповідачеві (обвинуваченому) ОСОБА_3 , що у разі закриття провадження у справі в частині цивільного позову, повторне звернення до суду з приводу такого ж спору, між тими самими сторонами, про той самий предмет, із тих самих підстав, не допускається.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави процесуальні витрати у сумі 4903 (чотири тисячі дев`ятсот три) гривні 35 коп. за проведення експертиз.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 22.06.2020 у виді накладення арешту на майно - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000540 від 18.06.2020:

- мотоцикл марки «RIGA» об`ємом двигуна 49 кубометрів, синього кольору, який поміщено на майданчик тимчасового тримання автомобілів Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Закарпатська область, м.Іршава, вул.Шевченка, 70 повернути потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1