Справа № 461/5417/22
Провадження № 1-кс/461/4605/22
про скасування арешту майна
17.10.2022 року м. Львів
В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова ухвалою від 09.07.2022 року було накладено арешт на вищевказані об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності Міністерства оборони України. Вказує, що особу, яка вчинила злочин, не встановлено, підозру не оголошено, строк досудового розслідування сплинув. Перебування вказаних об`єктів нерухомого майна під арештом утруднює власнику право його використовувати, вчиняти щодо нього юридично значимі діяння, а саме передати їх на потреби Збройних Сил України, закріплювати за військовими частинами.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник Міністерства оборони України ОСОБА_3 внесене клопотання підтримав з підстав, викладених у такому та просив скасувати арешт, накладений на нерухоме майно.
До судового засідання прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 подав клопотання, в якому повідомляє, що заперечень щодо скасування арешту на майно не має, оскільки вказане кримінальне провадження закрите постановою від 02.02.2021 року у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.
Заслухавши пояснення представника Міністерства оборони України, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту було збереження об`єктів нерухомого майна, як речових доказів у кримінальному провадженні, з метою унеможливлення їх подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
У відповідності до ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки кримінальне провадження закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, то обставини, які були враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно, на даний час перестали існувати, а тому слід скасувати такий.
Керуючись ст. 2, 7, 63-2, 98, 100, 131, 132, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 17.10.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1