Справа №463/4351/22
Провадження №1-кс/463/3043/22
УХВАЛА
про арешт майна

20 червня 2022 р. слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000337 від 01.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

в с т а н о в и в :
прокурор звернувся до слідчого судді із клопотаннями у кримінальному провадженні № 0000337 від 01.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, про накладення арешту на майно зазначене у клопотанні з метою збереження речових доказів, можливості подальшої спеціальної конфіскації майна, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливості подальшої націоналізації майна.

Мотиви та підстави клопотання викладені прокурором у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 174 КПК України.

У судове засідання від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Беручи до уваги, що майно зазначене у клопотанні не має статусу тимчасово вилученого майна, у зв`язку з чим розгляд такого клопотання проводиться без виклику власника майна та особи, у володінні (користуванні) якої перебуває таке майно, оскільки існує загроза зміни чи знищення слідів вчиненого злочину або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини, зокрема, його знищення, відчуження або знищенням іншим чином.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до нього докази, слідчий суддя проходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).
Крім цього, п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000337 від 01.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.
За версією слідства на території України функціонує багатогалузевий механізм забезпечення системного контролю над ключовими сферами життя суспільства в Україні через російські та білоруські компанії, що включає: фінансування протиправної діяльності через підконтрольних юридичних та фізичних осіб, офшорні компанії, одержання прибутку від господарської діяльності на території України, забезпечення контролю цими суб`єктами на об`єктах критичної інфраструктури нашої держави громадянами російської федерації та республіки білорусь, шляхом впливу на фінансову діяльність відповідних підприємств, виведення коштів та здійснення їх легалізації (відмивання) через визначені банківські та фінансові установи за кордон тощо.
Крім того, на території України здійснюють господарську діяльність ряд суб`єктів господарювання, службові особи яких з використанням засобів масової інформації виправдовують, визнають правомірною та заперечують збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представляючи збройну агресію російської федерації проти України як внутрішній громадянський конфлікт, та майно яких у свою чергу підпадає під засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів.
Зокрема досудовим розслідуванням встановлено, на території України функціонує підприємство з російським капіталом - ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЯГОДА» (, юридична адреса - Житомирська обл., Бердичівський район, село Маркуші), бенефіціарними власниками якого є громадяни російської федерації - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Отриманий зазначеними підприємствами прибуток у подальшому фактично спрямовується через банківські та фінансові установи, в якості дивідендів для російських власників, які знаходяться на російської федерації, внаслідок чого сплачуються відповідні податки та збори до бюджету країни-агресора та фінансується силовий блок, оборонно-промисловий комплекс російської федерації, а також протиправна діяльність, пов`язана зі збройною агресією проти України.
Так, шляхом отримання прибутку від діяльності ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЯГОДА», може здійснюватися фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України, що також призводить до інших тяжких наслідків.
На цей час, враховуючи наведену інформацію існують підстави вважати, що службові особи ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЯГОДА» протягом тривалого часу вчиняли та продовжують вчиняти системні заплановані заходи, направлені на шкоду та підрив суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, обороноздатності, державної, економічної та інформаційної безпеки України.
Постановою слідчого від 10.06.2022 частки у статутному капіталі ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЯГОДА» визнано речовим доказом.
Крім того, 07.03.2022 набрав чинності Закон України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» ч. 1 ст. 1 якого визначено, що: резиденти юридичні особи (їх філії, представництва), що здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України на території України, засновником (учасником, акціонером) або бенефіціаром яких прямо або опосередковано є Російська Федерація та/або у яких Російська Федерація прямо або опосередковано чи юридичні особи, засновником (учасником, акціонером) або бенефіціаром яких є Російська Федерація та/або у яких Російська Федерація прямо або опосередковано має частку у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, інше членство (участь у будь-якій формі) у юридичній особі; примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів примусове вилучення об`єктів права власності Російської Федерації та об`єктів права власності її резидентів з мотивів суспільної необхідності (включаючи випадки, за яких це настійно вимагається військовою необхідністю) на користь держави Україна на підставі і в порядку, встановлених цим Законом; об`єкти права власності Російської Федерації та її резидентів рухоме і нерухоме майно, кошти, вклади у банках, цінні папери, корпоративні права, інше майно (активи), що знаходяться (зареєстровані) на території України та безпосередньо або через афілійованих осіб належать Російській Федерації та її резидентам.
У зв`язку зі змінами в законодавстві України та введенням санкцій, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про санкції» санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність. Застосування санкцій не виключає застосування інших заходів захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави.
Враховуючи наведене вище та те, що таке має статус речового доказу у кримінальному провадженні, з метою його збереження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливості подальшої націоналізації майна та з метою унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, на таке майно слід накласти арешт.
Керуючись вимогами ст.ст.170-173, 309 КПК України, -

постановив:
клопотання задовольнити.
Накласти арешт на корпоративні права ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЯГОДА» (), а саме на частку у розмірі 33,3300% статутного капіталу ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЯГОДА» (), що належить громадянину України ОСОБА_6 , частку у розмірі 33,3300% статутного капіталу зазначеного підприємства, яка належить громадянину України ОСОБА_7 , частку у розмірі 16,6700% статутного капіталу зазначеного підприємства, яка належить громадянину рф ОСОБА_5 , та на частку у розмірі 16,6700% статутного капіталу зазначеного підприємства, яка належить громадянину рф ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, у тому числі шляхом заборони органам реєстрації вносити зміни до засновників (учасників) зазначених підприємств.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1