Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/358/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотанні засудженого:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого останній раз:
- 29.01.2021 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 04 років позбавлення волі, -
про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

ВСТАНОВИЛА:

До Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , в якому просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивовано тим, що до нього необхідно застосувати положення ст.81 КК України.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
Рішення суду мотивовано тим, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні корисливі злочини, в тому числі і тяжкі, до погашення або зняття судимості знову вчинив умисні злочини, за які його було засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 2/3 строку покарання, призначеного останньому судом за умисні корисливі злочини, два з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, процес виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не є стабільним та послідовним.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити його клопотання мотивуючи тим, що суд першої інстанції безпідставно та в порушення вимог закону відмовив у задоволенні клопотання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання. Крім того, зазначив, що суд першої інстанції належним чином не дослідив його характеризуючи дані, а саме що він працював у СІЗО №14, має одне заохочення та грамоту, крім того, працював токарем в ВК №6 та має заохочення за перший квартал.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора яка просила відмовити в задоволені апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

За змістом ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі - Постанови №2) при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Частиною 1 ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 29.01.2021 ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 04 роки (а.о.с. 65-73, Т.1 ч.1).

Початок строку покарання 02.06.2019, кінець строку 02.06.2023. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 02 роки 11 місяців 02 дні строку покарання, призначеного судом за вчинення кримінальних правопорушень, два з яких відноситься до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 01 рік 28 днів.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 05.06.2019, за час відбування покарання допустив 02 (два) порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягався до дисциплінарної відповідальності, на даний час всі стягнення погашені у встановленому законом порядку (а.п. 11, а.о.с. 71, 76, Т.1 ч.2); має 02 (два) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 11, а.о.с. 171, 212, Т.2, ч.2); за час перебування в держави установі Кропивницькому СІЗО допустив два порушення режиму утримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, стягнення погашені у встановленому законом порядку, мав одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці; з 19.01.2022 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» - за час відбування покарання засуджений порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, заохочень не має; стосовно скоєного злочину розкаюється; міру покарання, призначену судом, вважає справедливою; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідношень з персоналом установи; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебуває; засуджений приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт»; відповідно до оцінки ризику вчиненого повторного кримінального правопорушення засуджений ОСОБА_7 має середній рівень; характеризується задовільно (а.п. 10).

Також з особової справи засудженого вбачається, що на засіданні адміністративної комісії ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_7 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 03 від 10.02.2022, а.о.с. 192-201, Т.2 ч.2).

На засіданні адміністративної комісії ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_7 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 03 від 10.02.2022, а.о.с. 202-211, Т.2 ч.2).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що він працював у СІЗО №14, має одне заохочення та грамоту, крім того, працював токарем в ВК №6 та має заохочення за перший квартал суд вважає такими, що самі по собі не впливають на ступінь виправлення засудженого, а враховуються у сукупності з іншими обставинами при вирішенні питання про можливість звільнення особи умовно достроково від відбування призначеного покарання, тому не є підставою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, засуджений ОСОБА_7 під час всього часу відбування покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань

Враховуючи поведінку ОСОБА_7 протягом всього строку відбування покарання, а саме те, що засуджений за час відбування покарання два рази порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалися у порушенні режиму утримання, за що засуджений отримував догану, попередження. Така поведінка засудженого за більший проміжок відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей у провадженні в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним, з чим погоджується і колегія суддів.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що клопотання засудженого ОСОБА_7 та матеріали особової справи останнього не містять достатніх відомостей про те, що засуджений на протязі усього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинені кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення. Разом із тим, засуджений протягом строку відбування покарання два рази заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, однак зміна його поведінки, що було підставою для заохочення, відбувалась напередодні виникнення у нього права на отримання заохочувальної норми, а саме - розгляду питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, при цьому колегія суддів враховує, що на засіданні адміністративної комісії ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» розглядалося питання про застосування умовно дострокового звільнення, де ОСОБА_7 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 03 від 10.02.2022, а.о.с. 202-211, Т.2 ч.2).

Інших переконливих даних, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, засуджений не навів в апеляційній скарзі та він не надав при її розгляді у суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, мотивованою та обгрунтованою, підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)