Провадження № 1-кп/185/277/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у період воєнного стану матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000719 від 04 жовтня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2021 року приблизно о 07 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 31 жовтня 2017, зі швидкістю близько 50 км/год рухався по правій смузі проїзної частини вулиці Водопровідній міста Павлограда Дніпропетровської області від вулиці Промислової в напрямку вулиці Дніпровської.

У вказаний час попереду автомобіля «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_1 у полі зору водія ОСОБА_3 в районі будинку № З, порушуючи вимоги п.п. 4.14. а), 4.14. б) Правил дорожнього руху, з правого узбіччя на проїзну частину вулиці Водопровідної вийшов пішохід ОСОБА_9 , який перебував у стані тяжкого ступеню алкогольного сп`яніння і поза пішохідного переходу, у темпі швидкого кроку, почав перетинати проїзну частину, рухаючись справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Daewoo Nexia» р/ НОМЕР_3 та виявивши вказаний автомобіль, зупинився на його смузі руху.

Водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, не виявив особливу уважність до дорожньої обстановки, не оцінив небезпеку для руху, створену пішоходом ОСОБА_9 , своєчасно не вжив гальмування та відмовився від його застосування, продовжив рух, наближаючись до пішохода, та намагаючись об`їхати його зліва.

У ході виконання маневру об`їзду пішохода зліва, 28 вересня 2021 року приблизно о 07 годині 40 хвилин водій ОСОБА_3 , на правій смузі вулиці Водопровідній у місті Павлограді Дніпропетровської області в районі будинку № 3 скоїв наїзд правою передньою частиною керованого автомобіля «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_4 , на пішохода ОСОБА_9 , який в цей час розташовувався лівою бічною поверхнею тіла до автомобіля «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_4 , перебуваючи на траєкторії його руху, із подальшим його відкиданням від автомобіля та падінням на проїзну частину.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 12.3. Правил дорожнього руху, в яких вказано:
п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
н. 2.3.: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»;
п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

Порушення п. 12.3. Правил дорожнього руху з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, невиконання пункту 12.3 Правил дорожнього руху призвело безпосередньо до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_9 , заподіяно тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя та як такі, що призвели до смерті потерпілого. Вищезазначені тілесні ушкодження, з урахуванням їх характеру та тяжкості, перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_9 настала 03 жовтня 2021 року о 12 годині 35 хвилин внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломом склепіння та основи черепу, субдуральним та субарахноїдальним крововиливами, забоєм головного мозку; переломом кісток носу синцями та саднами обличчя, яка ускладнилась набряком головного мозку.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, та пояснив, що 28 вересня 2021 року о 07:00 год. рухаючись на автомобілі «Daewoo Nexia»по вул. Водопровідній в напрямку вул. Дніпровській м. Павлограда під час перестроювання в ліву сторону дороги, на проїжджу частину вийшов чоловік не впевнившись в безпечності своїх дій, намагаючись уникнути наїзду на ОСОБА_9 , він почав від`їжджати в сторону здійснюючи екстрене гальмування, в результаті чого зачепив останнього. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється. Цивільний позов визнає частково. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Вислухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що померлий ОСОБА_9 був її братом. Очевидцем подій вона не була. Просила не позбавляти волі обвинуваченого, але позбавити його права керування транспортними засобами.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, частково відшкодував моральну шкоду потерпілій .
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів. За формою вини злочин є необережним.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, вчинив у відповідності до ст. 12 КК України злочин, який відноситься до категорії тяжких, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню доньку, частково відшкодував моральну шкоду потерпілій. Разом з тим, суд враховує ту обставину, що потерпілий ОСОБА_9 в нетверезому стані перетинав проїзду частину в невстановленому місці, чим порушив п.п. 4.14 а), 4.14. б) Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 Кримінального кодексу України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, часткове відшкодування моральної шкоди потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, думку потерпілої, яка просила не позбавляти ОСОБА_3 волі суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом.

Суд вважає, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує її суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і вважає можливим звільнити його від основного покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

В рамках кримінального провадження представником потерпілої ОСОБА_6 було заявлено позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн., завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_6 зазначила, що внаслідок загибелі її брата ОСОБА_9 потерпілу не покидають думки, що вона більше його не побачить, -ці думки спричиняють потерпілій постійний душевний дискомфорт. При цьому ОСОБА_6 завдає додаткових страждань поведінка особи, яка має нести відповідальність за завдану їй та її сім`ї шкоду, а саме відповідача ОСОБА_3 , з його боку ніхто не поінтересувався на яку суму ОСОБА_6 , та її сім`ї завдано збитків, чи потрібна їм якась допомога. На даний час все це вимагає у ОСОБА_6 , фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Заподіяна моральна шкода позивачем була оцінена в 100 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди визнав частково.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази щодо заявлених позовних вимог встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.

Як встановлено ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Відтак, у даному провадженні пред`явлене обвинувачення та доведеність винуватості ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні безпосередньо пов`язані із пред`явленим цивільним позовом потерпілої у кримінальному провадженні.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 Постанови орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Протиправність поведінки водія ОСОБА_3 , його вина, а також причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, підтверджені вищезазначеними доказами, які підтверджують обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то згідно положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає,зокрема,у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Отже, під поняттям "моральна шкода" охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Суд не погоджується з розміром заявленої позивачем моральної шкоди та вважає його надмірно великим.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 вчинив злочинні дії, окреслені у ч. 2 ст. 286 КК України, вина обвинуваченого в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яке потягло спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень доведена. Отже, заявлена вимога цивільного позивача пов`язується з фактом заподіяння злочином моральної шкоди, і суд враховуючи стан здоров`я потерпілого, фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у житті потерпілого, тяжкість вимушених змін у його звичайному способі життя, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає, що маються підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

При визначенні розміру спричиненої обвинуваченим моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 , яка полягає в тому, що остання, внаслідок смерті її брата ОСОБА_9 , перенесла стресову ситуацію, тривалі душевні страждання, а також матеріальні збитки.

Враховуючи конкретні обставини справи, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_6 , а також суд враховує принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього вважає можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 35000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Судові витрати на проведення судової експертизи транспортного засобу № СЕ-19/104-21/32113-ІТ від 18 жовтня 2021 року в сумі 1372 грн. 96 коп., судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/104-21/32114-ІТ від 25 жовтня 2021 року в сумі 1372 грн. 96 коп., судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-21/333177-ІТ від 28 жовтня 2021 року в сумі 1372 грн. 96 коп., судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-21/36252-ІТ від 19 листопада 2021 року в сумі 1372 грн. 96 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку 2 (два) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення експертиз у сумі 5491 грн. (п`ять тисяч чотириста дев`яносто одна) 84 коп. на користь держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 . до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн., витрати на правничу допомогу 12 000 (дванадцять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Речові докази:

-автомобіль марки «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 31 жовтня 2017, що зберігається на території Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Дніпровська, 10 повернути власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Суддя: ОСОБА_1