ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2369/22 Справа № 320/6160/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002335 від 17.05.2017 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області 14 липня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Фрунзівка, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, п.9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст.185 КК України,
за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області 14 липня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 11.09.2022 включно, без визначення розміру застави.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд врахувавши те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні, зокрема й умисного особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, та особу обвинуваченого, який не працював та будучи раніше судимим, вчинив новий злочин, дійшов висновку, що обвинувачений, з метою ухилення від покарання за вчинений ним злочин, буде переховуватися від суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, чи вчинить інше кримінальне правопорушення, тому продовжив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м"які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід на особисте зобов"язання.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги, обвинувачений посилається на істотне порушення судом вимог матеріального та процесуального закону. Так, апелянт звертає увагу, що клопотання про продовження строку тримання під вартою було розглянуто без його та захисника участі, в той час як в судовому засіданні приймав участь невідомий йому захисник, чим було порушено право на захист. Разом з цим, обвинувачений зазначає, що справа щодо нього слухається майже 5 років та весь цей час, на думку апелянта, його безпідставно продовжують утримувати під вартою, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону.
Окрім того, обвинувачений вказує на те, що кримінальне провадження щодо нього не відноситься до Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури, тому прокурор безпідставно подав клопотання про продовження строку тримання його під вартою, проте ці обставини суд першої інстанції залишив поза увагою. З огляду на ці обставини, на думку обвинуваченого, рішення суду не ґрунтується на вимогах закону, тому просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді 29 травня 2017 року ОСОБА_5 було обрано у цьому провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався в установленому законом порядку.
Так, 14.07.2022 Томаківським районним судом Дніпропетровської області було розглянуто клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у цьому кримінальному проваджені, за наслідками якого було постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
При цьому, у відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції також врахував, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні, зокрема умисного особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді довічного позбавлення воля, а також особу обвинуваченого, який не працював та будучи раніше судимим, вчинив нові злочини, й що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою і відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема особистого зобов"язання, про що йдеться в апеляційній скарзі.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.
Апеляційний суд погоджується з тим, що заявлені прокурором ризики є доведеними та підтверджуються наявними у провадженні доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Що стосується доводів скарги обвинуваченого про розгляд клопотання прокурора у суді першої інстанції без його та його адвоката участі, чим було порушено право на захист апелянта, то вони є неспроможними з огляду на таке.
Відповідно до роз`яснення Верховного Суду від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», враховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду.
Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_5 знаходиться в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» та на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, у місцевого суду не було можливості його етапувати до зали судового засідання. При цьому, згідно з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_5 було призначено захисника для захисту його інтересів, й позиція та вимоги якого, під час розгляду клопотання, не суперечили доводам апеляційній скарзі обвинуваченого.
З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, з урахуванням вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовано розглянув клопотання прокурора.
Доводи апелянта про те, що прокурор Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури не має право подавати клопотання про продовження строків тримання під вартою у цьому провадженні, є неогбгрунтованими, оскільки ці доводи були перевірені судом першої інстанції й спростовуються постановою Запорізької обласної прокуратури від 26.04.2022 про зміну групи прокурорів у провадженні.
Колегія суддів зважає на тривалість строку застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак на думку суду, у цьому провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Водночас, апеляційний суд, беручи до уваги те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області 14 липня 2022 року щодо ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4