ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/30/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/196/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 р. Тернопільський апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконферензв`язку приміщенні Тернопільського апеляційного суду 28 вересня 2022 року матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 31 травня 2022 р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Чабарівка Гусятинського району Тернопільської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, з призначенням покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 2 794 (дві тисячі сімсот дев`яносно чотири) грн. 31 (тридцять одну) коп. та моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) грн.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 31 травня 2022 року скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначивши їй покарання у виді 240 годин громадських робіт. Також просить стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 2 794 грн. 31 коп. та моральну шкоду в сумі 40 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд при призначенні покарання обвинуваченій обрав мінімальну міру покарання, яку передбачає санкція ч. 2 ст. 125 КК України.

Так, судом не було враховано те, що ОСОБА_7 почала наносити удари ОСОБА_9 в лікарняній палаті, що є громадським місцем, та протягом значного проміжку часу, незважаючи на прохання ОСОБА_11 припинити наносити тілесні ушкодження, продовжила їх наносити в коридорі лікарні, що бачило багато людей.

Також суд не врахував позицію потерпілої щодо призначення ОСОБА_7 покарання в максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Вищенаведене є підставою для скасування вироку суду. Зокрема, ч. 1 ст. 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Крім того, ОСОБА_9 зверталась із цивільним позовом про відшкодування матеріальної (2 794 грн. 21 коп.) та моральної шкоди (40 000 грн.) в порядку ст. 128 КПК України, однак суд лише частково задовольнив дані вимоги.

Вказує, під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_9 боялась за своє життя та здоров`я, відчувала страх, що не врятується, та нанесені тілесні ушкодження будуть несумісні із життям.

Наголошує на тому, що через пережиті події у ОСОБА_9 погіршився стан здоров`я, з`явились негативні переживання та спогади, сором, тривога, порушення сну, неприємні сновидіння, нервозність, дратівливість, почуття образи та обурення, страх можливого повторення подій, чим порушився її звичайний спосіб життя.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 наносила удари, в тому числі в коридорі лікарні, що бачило багато людей, що призвело до приниження честі та гідності ОСОБА_9 .

Посилається на те, що потерпіла стаціонарно лікувалася в КНП Чортківська ЦМЛ понад шість днів: з 01.12.2021 по 02.12.2021 та з 03.12.2021 по 06.12.2021.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 31 травня 2022 р. залишити без змін.

Вважає, що даний вирок є законним, обґрунтованим, вмотивованим, а міра покарання відповідає вчиненому обвинуваченою ОСОБА_7 кримінальному проступку.

Так, ОСОБА_7 визнала свою вину, повністю погодилась зі всіма доказами у кримінальному провадженні, що були зібрані в процесі досудового розслідування і підтверджують її винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Крім того, тілесні ушкодження, нанесені потерпілій ОСОБА_9 , за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, оскільки при звичайному перебігу травматичного процесу така травма потребує для свого загоєння термін тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні. Потерпіла провела час стаціонарного лікування в КНП Чортківська ЦМЛ тривалістю понад шість днів, з 01.12.2021 по 02.12.2021 та з 03.12.2021 по 06.12.2021, тобто мінімальну тривалість днів, яка може бути при короткочасному розладі здоров`я.

Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_9 вказує, що останньою не надано ні медичних довідок про те, в якому психоемоційному стані вона перебувала за наслідками нанесених їй тілесних ушкоджень, ні лікарських призначень, ні фіскальних чеків, щоб підтверджували те, що ОСОБА_9 зазнала витрат.

Стверджує, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді штрафу є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів, а розмір моральної шкоди в повній мірі відповідає принципам розумності, виваженості, і справедливості.

Так, згідно вироку суду 01 грудня 2021 року близько 10 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні лікарняної палати №1 КНП «Чортківської ЦМЛ», що розташована за адресою: м. Чортків, вул. Д. Пігути, 31Б, під час словесної суперечки з ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті особистих непорозумінь, діючи умисно, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, кулаком правої руки нанесла два удари в голову, а саме: в ділянку вуха з лівого боку. В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 штовхнула в ділянку грудей ОСОБА_9 , від чого остання впала на ліжко. ОСОБА_7 почергово кулаками обох рук нанесла чотири удари, а саме: три удари в голову та один удар в обличчя з лівого боку. Після того, ОСОБА_9 сама піднялась з ліжка та направилась в бік виходу. ОСОБА_7 , підійшовши ззаду з-за спини, кулаками обох рук нанесла ОСОБА_9 два удари в ділянку плечей з лівого боку та три удари в задню частину голови.

Внаслідок своїх умисних протиправних дій ОСОБА_7 спричинила потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: травми голови (струс головного мозку, забій м`яких тканин волосистої частини голови, синці на обличчі та лівій вушній раковині), які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких з короткочасним розладом здоров`я. Синці на лівому плечі та грудях за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу ОСОБА_9 та її представника - адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , прокурора, які просять вирок суду залишити без змін, оскільки вважають його законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у нанесенні потерпілій ОСОБА_9 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, є правильними і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достатніми для висновку про винуватість обвинуваченої у вчиненні злочину, і які у апеляційній скарзі не оспорюються.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України, що також апелянтом не оспорюється.

Що стосується призначеного обвинуваченій покарання, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_7 покарання ґрунтується на наведених вимогах закону.

Так, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, обираючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким, особу винної, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, визнала вину, у вчиненому, щиро розкаюється, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку в лікарів: психіатра та нарколога не перебуває, добровільне відшкодування шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції виходив з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного злочину.

Тому підстав для визнання призначеного обвинуваченій покарання невідповідним тяжкості злочину та її особі внаслідок м`якості колегія суддів не вбачає.

Щодо вимог апеляційної скарги в частині стягнення на користь ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., колегія суддів бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. ст. 56, 62 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК).

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.95 з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченої, місцевий суд врахував, що неправомірними діями обвинуваченої ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 спричинено моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болю та стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, завданих протиправною поведінкою обвинуваченої, а тому виходячи з засад розумності та справедливості, а також добровільного часткового відшкодування шкоди обвинуваченою, прийшов до переконання про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з останньої на користь потерпілої завданої моральної шкоди на суму 3 000 грн., з чим погоджується колегія суддів.

Ті обставини, що через пережиті події у ОСОБА_9 погіршився стан здоров`я, з`явились негативні переживання та спогади, сором, тривога, порушення сну, неприємні сновидіння, нервозність, дратівливість, почуття образи та обурення, страх можливого повторення подій, чим порушився її звичайний спосіб життя, та те, що ОСОБА_7 наносила удари, в тому числі в коридорі лікарні, що бачило багато людей, і що призвело до приниження честі та гідності ОСОБА_9 , - місцевим судом були враховані, в тому числі при стягнені з обвинуваченої на користь потерпілої моральної шкоди в сумі 3 000 грн., і саме такий розмір суд визнав справедливим і співрозмірним з понесеними потерпілою моральними стражданнями, з чим погоджується колегія суддів.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність постановленого у кримінальному провадженні судового рішення, вмотивованість висновків суду першої інстанцій, викладених у вироці, представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 у апеляційній скарзі не наводить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку, не встановлено, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , підлягає залишенню без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 31 травня 2022 р. - без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
____________ ______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3