ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001816 від 03.11.2021 р. відносно:

неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

Заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 червня 2022 року.

Цим вироком неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України.

Звільнено ОСОБА_7 від покарання без визначення його виду і розміру із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передавши його

ЄУНСС №725/8402/21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Провадження №11-кп/822/288/22 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 186 КК України
строком на 1 рік під нагляд батька-вихователя ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішено питання речових доказів.

Доводи апеляційних вимог учасника кримінального провадження.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність.

Так, згідно п.3 ч.2, ч.3 ст. 105 КК України, суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру передачу неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Проте, суд першої інстанції застосовуючи вироком від 23.06.2022 р. до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батькові-вихователю ОСОБА_10 строком на 1 рік, не врахував, що у січні 2023 року він досягне повноліття.

Окрім того, законом про кримінальну відповідальність передбачені й інші примусові заходи виховного характеру, які зважаючи на його вік та особу можуть бути застосовані, зокрема застереження та обмеження дозвілля.

З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього. На практиці обмеження дозвілля чи інші особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього можуть установлюватися на декілька місяців.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

28 жовтня 2021 року близько 13 години 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходився на АДРЕСА_2 , де побачив незнайомого йому малолітнього ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який тримав у руці мобільний телефон.

Скориставшись тим, що через свій малолітній вік ОСОБА_11 не міг правильно усвідомлювати значення своїх дій, ОСОБА_7 попросив у останнього мобільний телефон під приводом необхідності здійснити телефонний дзвінок. Неповнолітній ОСОБА_7 і малолітній ОСОБА_11 разом направилися до залізничної колії на вул. Кармелюка в м. Чернівці.

За вказаним адресом ОСОБА_7 , не зважаючи на вимоги ОСОБА_11 повернути йому мобільний телефон, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, переслідуючи мету власного збагачення, відкрито заволодів мобільним телефоном ОСОБА_11 «Honor 8s» вартістю 3000 гривень разом із гумовим чохлом до нього вартістю 200 гривень і картою пам`яті вартістю 300 гривень та сім-карткою вартістю 100 гривень.

Після відкритого заволодіння майном ОСОБА_11 , ОСОБА_7 з місця злочину пішов, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3800 гривень.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Прокурор, в судовому засіданні апеляційної інстанції просила подану апеляційну скаргу задовольнити, змінити вирок суду першої інстанції, на підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання та застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього до досягнення повноліття, а саме: заборонити перебувати поза домівкою з 22:00 по 06:00, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання.

Захисник ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, оскільки нею не погіршується становище його підзахисного.

Мотиви суду при прийнятті рішення.

Встановивши суть вироку та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, вислухавши прокурора щодо заявлених апеляційних вимог та з`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України, вирок суду в частині доведеності винуватості та кваліфікації, апелянтом не оспорюється, а тому апеляційний суд не наводить доводів щодо правильності вироку в цій частині.

Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Цим вимогам закону вирок суду першої інстанції в цілому відповідає, проте.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно вироку, ОСОБА_7 звільнено від покарання без визначення його виду і розміру, застосовано примусові заходи виховного характеру та передано його строком на 1 рік під нагляд батька-вихователя ОСОБА_10 ..

Однак, пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» встановлено, що строк нагляду, передбачений п.3 ч.2 ст. 105 КК України, суд застосовує з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , а отже, за таких обставин такий примусовий захід виховного характеру, як передання останнього під нагляд батька-вихователя ОСОБА_10 слід встановити до 11 січня 2023 року.

Що стосується тверджень сторони обвинувачення в частині того, що законом про кримінальну відповідальність передбачені й інші примусові заходи виховного характеру, які зважаючи на вік та особу можуть бути застосовані, а саме застереження та обмеження дозвілля, то колегія суддів з ними погодитися не може.

Слід зауважити, що встановлення судом тих чи інших примусових заходів виховного характеру є дискреційними повноваження суду, які визнаються ЄСПЛ, а саме у п.77 рішення в справі «Довженко проти України» від 12 квітня 2012 року, зазначив про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Так як, примусові заходи виховного характеру, на відміну від кримінальних покарань, не поділяються на основні та додаткові. У ч.2 ст. 105 КК України, примусові заходи вказані у певному порядку в міру посилення їх суворості, та їх перелік вичерпний.

Таким чином, судом першої інстанції належним чином враховано особу неповнолітнього ОСОБА_7 , який раніше не судимий, по місцю колишнього навчання характеризується позитивно, свою вину в інкримінованому діянні визнав повністю та надав пояснення щодо обставин вчинення злочину, мобільний телефон повернуто законному представнику потерпілого, яка претензій до підсудного не має. Неповнолітній ОСОБА_7 на обліку в лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває.

Вчинене діяння ОСОБА_7 , передбачене ч.1 ст. 186 КК України, відноситься категорії нетяжких, судових витрат у справі не має та цивільний позов не заявлявся.

Врахувавши все вище наведене, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість звільнення неповнолітнього ОСОБА_7 від покарання, у відповідності до норми ст. 105 КК України та передано під нагляд батька-вихователя, яке в свою чергу буде стримувати останнього від вчинення будь яких протиправних діянь надалі.

Окрім того, під час розгляду кримінального провадження в суді та при вирішенні заявленого клопотання стороною захисту про звільнення неповнолітнього ОСОБА_7 від покарання, учасники судового засідання, в тому числі прокурор, не заперечували щодо його задоволення.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме застосував такий примусовий захід виховного характеру, як передання ОСОБА_7 під нагляд батька-вихователя строком на один рік, який слід було встановити до повноліття останнього.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відтак, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а вирок районного суду змінити, оскільки цим не погіршується становище неповнолітнього ОСОБА_7 ..

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Звільнити ОСОБА_7 від покарання без визначення його виду і розміру, застосувати примусові заходи виховного характеру та передати його під нагляд батька-вихователя ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 до повноліття ОСОБА_7 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3