Справа № 456/1647/18
Провадження № 1-кп/456/85/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувальних актів у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 від 09.03.2018, № 0000541 від 12.04.2018, № 0000694 від 04.05.2018, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого менеджером у ТзОВ «Еваден Компані», раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 09.03.2018 близько 03 год. 00 хв., перебуваючи разом з потерпілою ОСОБА_6 на автобусній зупинці, що знаходиться по вул. Львівській, 29 в м. Стрию Львівської області, неподалік магазину «Діжка», побачив в останньої мобільний телефон марки «SAMSUNG J5», який вона поклала в жіночу сумку після розмови, та в нього виник умисел на вчинення крадіжки даного телефону.
Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, повторно, таємно викрав з жіночої сумки ОСОБА_6 мобільний телефон марки «SAMSUNG J5» жовтого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1600 грн, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Водафон» вартістю 20 грн, на якій грошових коштів не було, що належав останній, та з викраденим майном з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1620,00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 11.04.2018 близько 23 год. 20 хв., перебуваючи неподалік будинку № 2, що по вул. Михайла Грушевського в м. Стрию Львівської області, побачив ОСОБА_7 , в якого в руках знаходився мобільний телефон марки «Huawei J7», по якому останній розмовляв, та в цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення відкритого викрадення даного телефону. Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом ривка ОСОБА_4 відкрито викрав у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Huawei J7» сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , вартістю 3500 грн, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Лайф» вартістю 10 грн та сім-картка мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 грн, на яких грошових коштів не було, що належав потерпілому, і з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, на неодноразові крики потерпілого повернути викрадене не реагував, а втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3520,00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 16.04.2018,перебуваючи неподалік Торгового центру «Фуршет», що по вул. Шевченка в м. Стрию Львівської області, побачив потерпілого ОСОБА_8 , в якого із задньої кишені штанів частково виглядав мобільний телефон марки «Meizu-M5c», та в цей момент у ОСОБА_4 виник раптовий умисел на вчинення викрадення даного телефону. Цього ж дня близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 , реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, повторно, таємно, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_8 , який проходив по вул. Сагайдачного в м. Стрию, підійшов до потерпілого та викрав із задньої кишені його штанів мобільний телефон марки «Meizu-M5c» чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , вартістю 40000 грн, із захисним склом вартістю 100 грн, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Водафон» вартістю 40 грн та сім-картка мобільного оператора «Київстар» вартістю 40 грн, на яких грошових коштів не було, що належав ОСОБА_8 , і з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення та надалі розпорядився ним на власний розсуд.
Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 4180,00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, про те, що на початку березня 2018 року, точної дати не пригадує, близько 3 год. ночі викрав із сумки потерпілої ОСОБА_6 , з якою перебував на автобусній зупинці неподалік магазину «Діжка» в м. Стрию, мобільний телефон марки «SAMSUNG J5». Крім цього у квітні 2018 року, точної дати не пригадує, біля житлового будинку по вул. Михайла Грушевського в м. Стрию шляхом ривка, відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Huawei J7», по якому останній розмовляв, та з викраденим телефоном втік, не реагуючи на крики потерпілого повернути його. Крім цього, у квітні 2018 року, точної дати не пригадує, на вул. Сагайдачного в м. Стрию, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_8 , із задньої кишені його штанів викрав мобільний телефон марки «Meizu-M5c». Викрадене продавав, а отримані кошти використовував на власні потреби, оскільки на той час був наркозалежним, однак пройшов повний курс лікування та на даний час жодних наркотичних засобів не вживає. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.
Крім особистого визнання, вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена показаннями потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 09.03.2018 близько 03:00 ОСОБА_4 з її сумки, яка знаходилася між ними на лавці автобусної зупинки, що біля магазину «Діжка» в м. Стрию, викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG J5» жовтого кольору. Матеріальна шкода їй повністю відшкодована, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, просить призначити покарання відповідно до закону.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що на початку квітня 2018 року, точної дати не пригадує, близько 23 год. на вул. Грушевського в м. Стрию обвинувачений ОСОБА_4 вирвав у нього з рук мобільний телефон марки «Huawei J7» сірого кольору, по якому він розмовляв. Мобільний телефон йому повернуто. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого він не має, просить призначити покарання відповідно до закону.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в середині квітня 2018 року, точної дати не пригадує, близько 21 год. на вул. Сагайдачного в м. Стрию обвинувачений ОСОБА_4 із задньої кишені його штанів викрав мобільний телефон марки «Meizu-M5c» чорного кольору, який йому повернуто. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого він не має, просить його суворо не карати.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю.
Отримавши показання ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, та відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України є вірною.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та їх мотиви, особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює менеджером у ТзОВ «Еваден Компані», на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, відсутність матеріальних та моральних претензій зі сторони потерпілих, які просять карати обвинуваченого за законом, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Таким чином, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованих йому статей Кримінального кодексу України, так як такий вид покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 65 КК України буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, за змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, є правом суду і може мати місце за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.
Суд враховує, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, добровільно відшкодував потерпілим завдану шкоду, потерпілі матеріальних та моральних претензій до нього не мають, і ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень.
З урахуванням зазначених обставин, а також особи ОСОБА_4 , який має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройшов курс лікування та психологічної реабілітації від наркотичної залежності, на даний час працює менеджером у ТзОВ «Еваден Компані» й таким чином проявив свою готовність стати на шлях виправлення, суд дійшов висновку про можливість пом`якшення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.
Згідно зі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2018.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат по справі немає.
Цивільні позови не пред`явлено.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186КК України, і призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2018 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання 2 (два) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази : мобільний телефон марки «Meizu-M5c» чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити в його власності; мобільний телефон марки «Huawei J7» сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , сім-картку оператора мобільного зв`язку «Київстар», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити в його власності; карту пам`яті об`ємом 2 Гб залишити у власності ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1