УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року

м. Харків

справа № 638/4238/22
провадження № 1-кс/638/854/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі слідчого судді ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погодженого з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001132 від 29 липня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 15 частиною першою статті 115 КК України,

у с т а н о в и в:

18 серпня 2022 року поштою слідчим СВ Харківського районного управління поліції №3 Головного управління національної поліції в Харківській області (далі - СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області) старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 направлено до суду клопотання, яке погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001132 від 29 липня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001132, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину. передбаченого частиною другою статті 15 частиною першою статті 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 липня 2022 року до ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення з лінії 102 про те, що 28 липня 2022 року, близько 17 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , з громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трапився нещасний випадок, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Тобто кримінальне правопорушення - злочин вчинено у період воєнного стану.

28 липня 2022 року, у період часу з 18.30 год. до 19.40 год., слідчим СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

1. Мобільний телефон у силіконовому чохлі прозорого кольору, телефон має захисну плівку, телефон «ОРРО А158», ІМЕН : НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету №КІУ2145929, виявлений та вилучений у свідка ОСОБА_6 , власником є останній;

2. Дві рюмки, які поміщено до картонної коробки опечатаної биркою з підписами учасників слідчої дії, рукописним текстом кульковою ручкою синього кольору та відтиском печатки № 60, власником є ОСОБА_6 ;

3. Зріз матрацу з РБК, який поміщено до білого паперового конверту опечатаного биркою з підписами учасників слідчої дії, рукописним текстом кульковою ручкою синього кольору та відтиском печатки № 60, власником є ОСОБА_6 ;

4. 4 (чотири) ножі з залишками органічної речовини (ніж з пластиковою розовою ручкою, довжиною 19,5 см., ніж з дерев`яною ручкою кольору виконана з пластику, довжиною 20 см., ніж з дерев`яною ручкою, довжиною приблизно 30 см., на якому вбачається речовина бурого кольору, ніж з пластиковою ручкою чорного, білого та прозорого кольору, довжиною приблизно 23 см, які поміщено до картонної коробки опечатаної биркою з підписами учасників слідчої дії, рукописним текстом кульковою ручкою синього кольору та відтиском печатки № 60, власником є ОСОБА_6 .

Вищевказані предмети, речі визнано в якості речових доказів, які мають істотне значення для забезпечення завдань кримінального провадження, передбаченого статтею 2 КПК України.

31 липня 2022 року правову кваліфікацію матеріалів кримінального провадження №0001132 від 29 липня 2022 року, з частиною першою статті 121 КК України змінено на частину другу статті 15 частини першої статті 115 з позначкою «нещасний випадок».

На підставі вищевикладеного, слідчий вважає, що виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення як арешт майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доходить таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (частини друга статті 131 КПК України).

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися(використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до статей 168, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному, а й іншим особам (частина перша статті 167 КПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається«Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява № 47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі «Лемуан проти Франції», від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).

Суд також зауважує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно з абзацом 1 частиною третьою статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (тобто з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також статтею 64-2 КПК України передбачено, що третьою особою щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Зі змісту частини другої статті 64-2 КПК України слідує, що із клопотанням про арешт щодо майна третьої особи звертається до суду прокурор.

Крім того, положеннями частини першої статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Так, ухвалою суду від 01 серпня 2022 року клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі, та приведення у відповідність з вимогами КПК України, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

06 серпня 2022 року поштою слідчий звернувся з відповідним клопотанням повторно, вказані в ухвалі суду недоліки слідчим повністю усунуто не було, клопотання не приведено у відповідність з вимогами КПК України, у зв`язку із чим ухвалою суду від 12 серпня 2022 року клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні повернуто прокурору повторно для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії ухвали.

У поданому клопотанні слідчий зазначив про те, що власник не встановлений, ймовірно власником є свідок ОСОБА_6 .

Звертаючись до суду 18 серпня 2022 року з відповідним клопотанням втретє слідчим вказані в ухвалі суду недоліки не усунуто повністю, подане клопотання не відповідає вимогам КПК України.

Так, слідчим у клопотанні зазначено, що майно, яке було вилучено, належить свідку ОСОБА_6 , проте в порушення п. 3 частини другої статті 171 КПК України слідчим не зазначено конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження останнім таким майном.

П. п. 19 статті 3 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники;

16-1 інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, - особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.

Оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, належить, як вказав слідчий, свідку, який не є стороною кримінального провадження, суд доходить висновку, що із даним клопотанням про накладення арешту на майно уповноважений звернутися до суду прокурор в силу приписів статтею 64-2 КПК України.

Однак, як вбачається з матеріалів, із вказаним клопотанням про арешт майна звернувся слідчий слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором.

Крім того, відсутність в клопотанні про арешт майна відомостей про адресу та засоби зв`язку особи, якій належить майно, позбавляє суд можливості повідомити належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання власника (володільця) майна відповідно до наведених вище норм процесуального законодавства.

Також суд звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Крім того, відповідно до частини одинадцятої статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Однак клопотання не містить конкретний спосіб забезпечення кримінального провадження, а саме спосіб арешту майна, який орган досудового розслідування вважає необхідним застосувати.

Згідно з частиною третьою статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні слід повернути прокурору для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі, та приведення у відповідність з вимогами КПК України, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

Керуючись статтями 170-172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001132 від 29 липня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 15 частиною першою статті 115 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі, та приведення у відповідність з вимогами КПК України, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 19 серпня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1