Справа № 201/9657/19
Провадження № - 1кп/201/263/2022
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001868 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радянське Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

-04.12.2018 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 162 КК України до обмеження волі до 1 року; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-26.11.2021 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 162, 71 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

В кримінальному провадженні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

28.05.2019 близько 03-00 год. ОСОБА_3 прибув до приватного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 і у нього раптово виник злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до володіння особи через паркан. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, грубо порушуючи ст. 30 Конституції України, у вказаний час та місці ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, проник на територію домоволодіння, яке належить на правах приватної власності ОСОБА_6 . Після чого, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 шляхом віджиму дверей, проник до приміщення, яке є складовою частиною будинку, тим самим, всупереч волі законного власника, грубо порушуючи гарантоване Конституцією України право на недоторканість іншого володіння особи, незаконно проник до приміщення, яке належить ОСОБА_6 .

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 162 КК України, а саме, незаконне проникнення до іншого володіння особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому кримінальному проступку визнав та пояснив, що в ту ніч приблизно о 02-00 год. йшов дощ і обвинувачений замерз, а тому шукав прихисток. Опинившись біля подвір`я потерпілої, він звернув увагу, що поряд смітник, а тому будинок він сприйняв за сарай. Він підійшов, віджав двері і зайшов до сараю. Там він відірвав дошки від стіни, щоб можна було посидіти, так як мав намір пересидіти у прибудові до ранку. Через деякий час він почув, що гавкає собака і їде машина, а тому вийшов з приміщення і пішов в город, де приліг, щоб його не помітили, однак під`їхали патрульні поліцейські, які його помітили і затримали.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку підтверджується зібраними в ході досудового розслідування і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 28.05.2019 о 02-00 год вона була вдома і відпочивала. Зненацька вона почула, що хтось ходить по даху, а тому вийшла на вулицю, однак нікого не побачила. Далі вона почула, що хтось знаходиться в сараї. Вона злякалась і зайшла в будинок, де взяла ліхтарик, свічку, ікону і вийшла у двір, де побачила відкриті двері сараю, однак всередині нікого не було. Потерпіла зайшла додому і через деякий час почула шурхіт в приміщенні, яке знаходиться в будинку і вважається житловим по документам, однак фактично є нежитловим, так як потребує ремонту. Вона знову вийшла у двір, а потім повернулась в кімнату. В цей час вона почула, що той хто знаходиться в приміщенні почав ламати дошки прибиті до стіни в тому приміщенні, думаючи, мабуть, що за дошками є вікно, але насправді дошки прибиті до стіни. Потерпіла викликала поліцію, які приїхали і зловили обвинуваченого, який намагався втекти, на городі. Потерпіла вважає, що обвинувачений проник не до сараю, як про це твердить прокурор, а до будинку і він мав намір на крадіжку майна, так як у нього було вилучено відмички і лом при затриманні

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке що готується від 28.05.2019 (т.2 а.с.6), згідно якого ОСОБА_6 повідомила про те, що 28.05.2019 о 03-00 год. за адресою: АДРЕСА_3 пошкодив замок у сараї.
Протокол огляду від 29.07.2019 (т.2 а.с.1820), згідно якого об`єктом огляду є ділянка місцевості яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 та будинок з прилеглою територією. Оглядом встановлено, що в цілому домоволодіння являє собою одноповерховий будинок який має цокольне приміщення та має загальну площу 46,5 кв.м. із додатковим приміщенням яке примикає до основного будинку та яке використовується для господарських потреб, а саме як сарай. Домоволодіння має прилеглу територію у вигляді земельної ділянки, яка огороджена парканом.
Протокол слідчого експерименту від 19.08.2019 (т.2 а.с.28-30) в ході якого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 вказала механізм та деталі скоєння кримінального проступку ОСОБА_3 та місце де саме був він скоєний, такі ж як вона описала в своїх показаннях в судовому засіданні.
Протокол слідчого експерименту від 20.08.2019 (т.2 а.с.50-52) в ході якого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 вказав, що коли прибув до домоволодіння, то перестрибнув паркан та потрапив на територію двору. Там він за допомогою невстановленого предмету віджав двері у приміщення сараю, яке є складовою будинку. Зайшовши туди він побачив ще одні двері з навісним замком, який зламав, однак відчинити двері не зміг, так як вони були зачинені ще й на врізний замок. Через деякий час він у щілину побачив, що з будинку вийшла жінка, яка повернулась до будинку, а він, злякавшись, вибіг з приміщення і побіг в бік балки, де сховався, однак через деякий час був затриманий.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суттєвих суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку і дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Доводи потерпілої про те, що приміщення до якого проник обвинувачений не являється сараєм, а є житловим приміщенням згідно технічного паспорту на будинок, суд приймає до уваги, однак слід вказати, що на момент вчинення злочину обвинувачений це приміщення не сприймав як житлове і з показань потерпілої видно, що воно фактично не житлове, а тому кваліфікація дій обвинуваченого в частині об`єкту злочину вірна. В той же час суд вважає за можливе виключити з обвинувачення посилання на те, що це приміщення є сараєм, так як прокурором не надано доказів приналежності його до цього виду господарських будівель.

Доводи потерпілої про те, що обвинувачений мав намір на крадіжку майна в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд виходить зі ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який являється кримінальним проступком, даних про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, конкретних його обставин, даним про особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став. Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи, що обвинувачений засуджений 26.11.2021 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 185, 71 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі, суд вважає за можливе призначити остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принци поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 26 листопада 2021 року, більш суворим, призначеним цим вироком визначивши до відбуття один рік шість місяців обмеження волі.

Строк відбуття покарання відраховувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1