Справа № 357/8653/20
У Х В А Л А

15 вересня 2022 року м. Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000189 від 12.07.2020, за № 0000028 від 08.02.2021, за № 0001234 від 05.06.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, розлученого, утриманців не має, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 122 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувають обвинувальні акти у у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 12.07.2020, за № 0000028 від 08.02.2021, за № 0001234 від 05.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 122 КК України.

У зв`язку з неодноразовою неявкою обвинуваченого в судове засідання ухвалою суду від 14.06.2022 обвинувачений ОСОБА_3 оголошений в розшук, а провадження по кримінальному провадженню зупинено до його розшуку.
Після доставки обвинуваченого в судове засідання, кримінальне провадження було відновлено та призначене до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11-30 год 15.09.2022.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці із покладенням обов`язку прибувати за кожною вимогою суду та забороною цілодобово залишати місце свого проживання. Клопотання мотивує наявністю ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду, свідчить те, що ОСОБА_3 не має на утриманні дітей, не обтяжений сімейними обов`язками, оскільки не має сімї, тобто не має міцних соціальних зв`язків в місці постійного проживання, в тому числі не працевлаштований, тобто не обтяжений трудовими обов`язками. З урахуванням наведеного, а також того, що ОСОБА_3 усвідомлюючи, що у разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, тому він може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, без будь-яких негативних наслідків для себе. Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення) обгрунтовує тим, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий та наразі обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, вчинених через незначний проміжок часу. Вказане прямо вказує на збільшення рівня суспільної небезпеки обвинуваченого та відсутність страху бути притягнутим до кримінальної відповідальності, а також прояви усвідомлення безкарності та свідоме сприйняття можливого настання від злочинів суспільно-небезпечних наслідків будь-якого ступеня тяжкості.
Перелічені ризики вказують на те, що їх запобігання не можливе застосуванням до обвинуваченого запобіжних заходів, які не передбачають повну ізоляцію від суспільства, окрім як цілодобового домашнього арешту, оскільки під час розгляду вказаного кримінального провадження останній неодноразово не з`являвся до суду з не поважних причин, а також змінював своє місце проживання, при цьому не повідомляючи про це суд та прокурора.
Вважає, що застосування інших запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки вважав себе винуватим у тому, що забувся повідомити суд про своє нове місце проживання. Додатково повідомив, що офіційно він не працевлаштований, однак працює неофіційно в Білоцерківському лісгоспі різноробочим, тому дуже просить надати можливість ходити на роботу та самому заробляти гроші на своє утримання. Запевняє суд, що наміру ухилятися від суду у нього не було і не має, наразі він уже придбав собі мобільний телефон та обов`язково буде прибувати на всі судові виклики в тому числі і у вигляді СМС повідомлень.
Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний-обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України).
Зі змісту ст. 194 КПК України слідує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд повинен встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного - обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; (9) дотримання підозрюваним- обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно обвинувальних актів ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів проти життя та здоров`я особи (ч. 1 ст. 122 КК України), за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років та у вчиненні злочину у сфері обігу наркотичних засобів (ч. 3 ст. 309 КК України), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у зв`язку із ухиленням обвинуваченого від явки в судові засідання, останній, ухвалою суду від 14.06.2022 був оголошений у розшук.

Відтак, суд погоджується із доводами прокурора у клопотанні про наявність ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України- ризик ухилення від суду.
При цьому суд не погоджується із заявленим прокурором ризиком вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» про те, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Зокрема доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується може бути підтверджене документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Посилання прокурора на те, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до висновку, який міститься у постанові ВС від 27.09.2018 у справі 647/1831/15-к, судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Таким чином, посилання прокурора на існування вказаного у клопотанні ризику носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту їх існування на теперішній час суду не надано. З цих підстав, цей ризик не враховуються слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи питання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту судом також відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків. Так ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має місце реєстрації, яке збігається із місцем проживання, офіційно не працевлаштований, однак заробляє на життя працюючи не офіційно, неодружений, утриманців не має.
При цьому суд вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт не забезпечить попередження встановленого ризику.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 194 КПК України.
Поряд з тим, з метою надання можливості обвинуваченому самостійно утримувати себе, задовольнити свої життєві потреби, зокрема придбати продукти харчування, медикаменти тощо, а також заробляти на прожиття, суд дійшов висновку за можливе обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, проте у нічний час доби, зокрема з 22 години вечора до 06 години ранку наступного дня, та застосувати до підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.
Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання у період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня, терміном на два місяці, тобто до 15.11.2022 включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки,
передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою до суду у визначений час;
- не відлучатися щоденно у період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого, відповідно до ст. 181 КПК України.
Строк дії ухвали до 15.11.2022 та вона підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 19.09.2022 о 08:30 год.
СуддяТетяна КЛЕПА