В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2022 м. Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
за участі :
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002276 від 27.06.2019 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оленівка Борзнянського р-ну Чернігівської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, працевлаштованого менеджером з продажу ОптТоргФірми, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24.06.2019 близько 20:00 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на своєму робочому місці за адресою: м. Київ, Сагайдачного, 41, в ресторані «Напросеко», власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де працював неофіційно на посаді адміністратора.
Достовірно знаючи, що ОСОБА_4 поклав до сейфу ресторану «Напросеко» велику суму грошових коштів, та маючи доступ до вказаного сейфу у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів у великих розмірах.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_7 24.06.2019 р. близько 20 год. 18 хв. зайшов до кімнати господарського призначення ресторану «Напросеко», де знаходився металевий сейф із грошовими коштами, взяв вказаний сейф, вийшов із приміщення ресторану та зайшов до сусіднього закладу кафе-магазину із продажу морозива «Oh my God», де дістав із вказаного сейфу грошові кошти. На його прохання працівниця даного закладу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснила перерахунок вказаних коштів, встановивши суму у розмірі 296 000 грн. готівкою.
В подальшому, приблизно о 21 год. 11 хв., ОСОБА_7 поклав грошові кошти в сумі 296 000,00 грн. до паперового крафт-пакету, а сейф повернув у шафу в кімнаті господарського призначення ресторану «Напросеко».
Після цього, о 21 год. 22 хв. ОСОБА_7 , разом із грошовими коштами покинув приміщення ресторану, а викраденими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду у сумі 296 000,00 грн., що більше ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) у великих розмірах, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини скоєного так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Вказав, що працював у барі «Напросеко» адміністратором, потім познайомився із дівчиною та, бажаючи справити враження на неї, запропонував останній поїздку до м. Одеса, однак достатньої кількості грошей у нього не було. Тому, 24.06.2020 забрав із сейфу кошти, пішов до магазину, щоб їх перерахувати та в подальшому, цього ж дня поїхав до м.Одеси, де пробув до 02.07.2020, після чого з`явився до відділку та зізнався у вчиненні злочину. Вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, просить пробачення у потерпілого, зобов`язався більше подібного не вчиняти. Крім того, майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, відшкодував у повному обсязі.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи час, місце, спосіб вчиненого кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 185 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки.
Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовився від частини позовних вимог, заявлених раніше, оскільки обвинуваченим у повному обсязі відшкодовано потерпілому моральну шкоду та матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням. Натомість, у заяві про уточнення позовних вимог від 15.06.2022 просив суд стягнути з обвинуваченого витрати на правову допомогу у розмірі 102000,00 грн, 3% річних у сумі 12016,00 грн, інфляційні втрати у сумі 43075,58 грн.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) у великих розмірах, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України та вина ОСОБА_7 у вчиненому є доведеною поза розумним сумнівом.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, а також добровільне відшкодування завданої шкоди у повному обсязі.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, ступінь реалізації злочинного наміру, а саме вчинення закінченого злочину, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щирому каятті.
Також суд враховує дані щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, згідно яких, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням становить 296 000,00 грн., з яких 161 632,00 грн. повернуто обвинуваченим на досудовому розслідуванні, що підтверджується розпискою слідчого ОСОБА_9 , та 134 368,00 грн. матеріальної шкоди і 3 000 грн. моральної шкоди відшкодовано обвинуваченим безпосередньо на рахунок потерпілого ОСОБА_4 у період з 09.01.2020 по 26.01.2022 на загальну суму 137 460,00 грн, що підтверджується оригіналами фіскальних чеків із грошовими переказами за вказаний період.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеним повне відшкодування обвинуваченим завданої кримінальним правопорушенням шкоди потерпілому ОСОБА_4 .
Крім цього, суд бере до уваги характеризуючі дані обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, спокою громадян та громадського порядку не порушує, офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений та має міцні соціальні зв`язки.
Враховуючи вищевикладене, обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному у санкції ч.4 ст.185 КК України.
Разом із тим, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи обставини справи, тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та добровільного відшкодування шкоди, дані про особу останнього, його належну процесуальну поведінку на стадії досудового розслідування та судового розгляду, думку потерпілого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.
Щодо принятих судом до розгляду позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 в особі представника потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого витрат на професійну правничу допомогу, 3 % річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
В силу вимог ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов у кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВПВС від 21 листопада 2018 року у справі №462/6473/16-ц, процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач , юридична особа щодо якої здійснюється провадження.
Таким чином, аналізуючи вказані положення, суд дійшов висновку, що сума витрат на оплату юридичних послуг не вважається збитками, оскільки такі витрати не мають обов`язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства.
Враховуючи викладене, вимоги представника потерпілого про стягнення з обвинуваченого витрат на правничу допомогу у зв`язку з представництвом інтересів потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного кримінально-процесуального закону, а тому в їх задоволенні слід відмовити.
Вирішуючи вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з такого.
Статтею 625 ЦК України внормовано відповідальність боржника за порушення грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
З наведеного положення цивільного законодавства випливає, що зобов`язання боржника сплатити борг з урахуванням індексу інфляції розповсюджується лише на грошові зобов`язання, встановлені договором між сторонами.
Як випливає з аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, вказаною статтею регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.
При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, якою регламентовано, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань.
Відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватись відсотки за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування відсотків на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.
Оскільки між сторонами кримінального провадження виникли правовідносини, що випливають із спричинення шкоди, тобто деліктні зобов`язання, суд не вбачає підстав для покладення на обвинуваченого зазначених витрат, які можуть бути стягнуті лише з боржника у грошовому зобов`язанні.
У зв`язку із викладеним, у задоволенні уточненого цивільного позову слід відмовити у повному обсязі.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає за можливе не обирати.
На підставі ст. 75 КК України та керуючись ст. 100, 349, 368, 369-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, 3 % річних та інфляційних втрат, відмовити у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
оптичний СД-Р диск, на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження, які розміщені в приміщенні ресторану «Напросекко», на якому знаходиться відеозапис моменту та фактичних обставин вчинення крадіжки, залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
грошові кошти в сумі 161 632 грн., передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 під розписку, після набрання вироком законної сили залишити у власності законного володільця ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_11