УХВАЛА
Справа № 621/645/22

Провадження 1-кс/621/198/22

26 квітня 2022 року м. Зміїв Харківської області
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 ,

про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час огляду місця події на досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000119 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 201-2 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 23 квітня 2022 року до чергової частини ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_4 про те, що невстановлені особи поблизу будинку АДРЕСА_1 торгують гуманітарною допомогою.

23.04.2022 року, в ході проведення огляду місця події на відкритій місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено продукти харчування, миючі засоби, засоби гігієни, тощо (118 найменувань згідно переліку), які були вилучені до відділу поліції.

Відомості за даним фактом 24 квітня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.

Вилучене майно оглянуто та постановою слідчого визнано речовим доказом по справі.

Оскільки вище зазначене майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення і є речовим доказом по справі, посилаючись на положення ст.ст. 131, 132, 167-168, 170, 171, 237 КПК України, слідчий просить накласти арешт на вище зазначене майно згідно переліку, яке було тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речей, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

До клопотання додано:

- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000119 від 24.04.2022 року про те, що невстановлені особи торгують гуманітарною допомогою поблизу будинку АДРЕСА_1 , (а.с.1)

- рапорт помічника чергового відділу поліції про отримання повідомлення; (а.с.2)

- протокол огляду місця події від 23.04.2022 року, згідно якого поблизу будинку АДРЕСА_1 виявлено та вилучено майно згідно зазначеного переліку (а.с.3-12)

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 24.04.2022,

- заяви ОСОБА_5 про долучення копій накладних і товарних чеків на товар (а.с.21-40)

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає наступне:

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.18 частини першої статті 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому продовжений до 25 травня 2022 року включно.

Разом з тим, згідно положень статей 12-2, 20, 26 Закону України № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05. 2015, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
Отже, здійснення досудового розслідування та судочинства в умовах воєнного стану має відбуватися у суворій відповідності з Конституцією та нормами КПК України.
Згідно із пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження, за частиною 1 цієї ж статті, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження визначені частиною 3 статті 132 КПК України, згідно якої застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Крім того, відповідно до ч.2 статті 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Подане клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ч.3 ст.132, ч.2 ст.171 КПК України з огляду на наступне:

1)Як вбачається з матеріалів клопотання, відомості про правопорушення внесено до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч.3 статтею 201-2 КК, тобто продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги або використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку, які вчинені під час надзвичайного або воєнного стану.

При цьому до матеріалів клопотання не додано доказів:
- факту вчинення продажу товарів;

- належність вилученого майна до товарів (предметів) гуманітарної допомоги згідно Закону України «Про гуманітарну допомогу» та примітку до статті 201-2 КК України;

що викликає обґрунтований сумнів у наявності події кримінального правопорушення чи складу злочину в діях невстановлених осіб.
2)В матеріалах клопотання відсутні відомості про особу, в якої вилучено майно, та документи які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, відповідно до п.3 ч.2 ст.171 КПК України

При цьому, за змістом ч.1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається за обов`язкової участі власника майна чи особи, у володінні якої знаходилося майно на момент вилучення.

3)Не визначена орієнтовна вартість вилученого майна, орієнтовна вартість спричинених збитків, а також особа, якій заподіяно шкоду (в тому числі, держава чи органи місцевого самоврядування).

Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

правову підставу для арешту майна;

можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом

Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.3 статті 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Оскільки, згідно викладеного, клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ч.3 ст.132, ч.2 ст.171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути подане клопотання прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 107, 131, ч.3 ст.172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , про арешт тимчасово вилученого майна повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Після спливу встановленого строку в разі неусунення недоліків клопотання тимчасово вилучене майно підлягає негайному поверненню особі, в якої воно вилучене.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та апеляційному оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді та включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Текст ухвали складено 26.04.2022

Слідчий суддя: ОСОБА_1