Справа № 932/6321/21
Провадження №1-кс/932/691/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Таганрог, російської федерації, громадянина російської федерації, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вказане клопотання, відповідно до якого слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що підрозділом дізнання Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000538 від 07.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 06.07.2021 в період часу з 18:30 години по 19:30 години ОСОБА_6 знаходився в маршрутному таксі № 136 за адресою: м. Дніпро, вул. Старокозацька та керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), побачив потерпілу ОСОБА_7 у якої з собою була наявна сумка, в якій знаходився гаманець з грошовими коштами в сумі 617 грн. та банківськими картками, який ОСОБА_7 визначив в якості предмету свого злочинного посягання.

Візуально переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_7 , дістав з сумки, яка була при ній гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 617 гривень та три банківські картки.

Після чого, цього ж дня, ОСОБА_6 утримуючи викрадене вищевказане майно з собою, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого потворно, а саме гаманця, який для потерпілої матеріальної цінності не становить та три банківські картки, які також для потерпілої матеріальної цінності не становлять, та грошові кошти, що належать потерпілій ОСОБА_7 чим спричинив матеріальний збиток на суму 617 гривень 00 коп.

06.08.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 185 КК України.

09.08.2021 року сторона обвинувачення звернулась до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак в судові засідання 09.08.2021 року та 12.08.2021 року підозрюваний ОСОБА_4 не з`явився, причини неявки не повідомив. При цьому підозрюваний був заздалегідь ознайомлений із клопотанням про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та повідомлений, що розгляд такого клопотання має відбутися у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська 09.08.2021 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2021 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

13 травня 2022 року ОСОБА_4 було затримано та доставлено до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий у клопотанні вказує, що наразі виникають достатні вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим у ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою. З наведених обставин слідчий просить клопотання задовольнити та обрати запобіжний захід, про який просить у клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний визнав підозру та пояснив, що переховувався від слідства та суду, оскільки не хотів до тюрми. Просить відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник просить відмовити у задоволенні клопотання та застосувати домашній арешт.

Вислухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, перевіривши наявність обґрунтованої підозри та ризиків, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

У п. «с» §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що законний арешт або затримання особи мають здійснюватися «за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення».

Дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» оцінюється ЄСПЛ при встановленні порушення п. «с» §1 ст.5 та § 3 ст.5 конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність при затриманні особи та обранні стосовно неї запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням свободи. Уперше Суд дав визначення цьому стандарту в 1990 р. у рішенні у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom». Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Пізніше це визначення Суд не раз повторював при розгляді інших справ («Selahattin Demirtaє v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51). Інакше кажучи, обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, тільки суб`єктивного переконання (bona fide) недостатньо.

Обґрунтована підозра існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000538 від 07.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до скоєння вказаного злочину підтверджується зібраними матеріалами, а саме заявою про вчинення злочину, протоколом допиту потерпілої, протоколом огляду місця події, протоколом огляду, протоколом пред`явлення речей для впізнання, протоколом допиту підозрюваного та іншими доказами. Обґрунтованість підозри визнається також і самим підозрюваним.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що підозра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є обґрунтованою, та доведеною у судовому засідання.

З приводу наявності ризиків, на які посилається прокурор, слідчий суддя відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, і розуміючи невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний вже переховувався від органів досудового розслідування та суду, тому цей ризик доведений та є очевидним.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний неодноразово судимий, тобто схильний до вчинення корисливих злочинів. Тому є ризик вчинення нового злочину, що свідчить про доведеність цього ризику.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений, оскільки підозрюваний визнає підозру, тому не доцільно впливати на свідків чи потерпілу. Отже, цей ризик не знайшов свого підтвердження.

Слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу враховує особу підозрюваного та доведеність ризиків, і вважає можливим застосувати винятковий запобіжний захід, оскільки застосування навіть домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, не зможе запобігти ризику вчинення нового злочину та переховування підозрюваного, який більше 9 місяців переховувався від слідства та суду. Запобігання вказаним ризикам, можливе лише в умовах тримання під вартою, тому в даному випадку це є виправданим і не становить порушення прав підозрюваного.

Водночас альтернативним запобіжним заходом слід визначити заставу.

Так, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, майнового стану підозрюваного та обставин даного провадження, вважаю можливим визначити заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням вищезазначеного, клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити підозрюваному заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, 00 коп.

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести суму застави, у визначеному слідчим суддею розмірі.

При внесенні застави, підозрюваний підлягає негайному звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_4 , покласти такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

2) не відлучатися з території м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді.

3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, про зміну свого місця проживання.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії ухвали до 30.06.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8