Справа № 211/4783/21
Провадження № 1-кп/216/413/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2022 р. місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0000207 від 27 квітня 2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працює, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, є ветераном війни учасником бойових дій, має інвалідність третьої групи, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 19.01.2010 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

- 30.06.2010 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ст. ст. 69, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна, який вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.09.2010 року змінено в частині призначеного покарання та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна, звільнений 02.12.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 9 днів;

- 27.10.2021 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2021 року приблизно о 12:00 год. ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел на забезпечення можливості вжити наркотичний засіб шляхом внутрішньовенної ін`єкції раніше знайомим йому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які з цією метою прийшли до нього, надав їм приміщення своєї квартири для незаконного вживання наркотичної речовини - метадону.
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кімнати вказаної квартири та користуючись наданими їм таким чином ОСОБА_3 сприятливими умовами для незаконного вживання наркотичної речовини, вжили раніше придбану ними у невстановленої особи наркотичну речовину - метадон шляхом внутрішньовенної ін`єкції.
У подальшому, 07 травня 2021 року в період з 14:00 год. до 14:40 год. було проведено санкціонований обшук зазначеної квартири, де мешкає ОСОБА_3 , під час якого було виявлено та вилучено в кухні в сміттєвому відрі 5 медичних шприців об`ємом 2 мл.
Згідно з висновками нарколога КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» від 07 травня 2021 року № 710, 711, 712, 713 ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_3 на момент огляду, а саме 07 травня 2021 року в період з 15:30 год. до 16:50 год., перебували в стані опіоїдного сп`яніння, а ОСОБА_6 - у стані опіоїдного та алкогольного сп`яніння.
Крім того, ОСОБА_3 за невстановлених обставин незаконно придбав 1 медичний шприц об`ємом 5 мл з наркотичною речовиною метадоном приблизно 1 мл, який почав зберігати без мети збуту за місцем свого мешкання - в квартирі АДРЕСА_2 .
Далі, 07 травня 2021 року в період з 14:00 год. до 14:40 год. було проведено санкціонований обшук зазначеної квартири, де мешкає ОСОБА_3 , під час якого було виявлено та вилучено в кімнаті під диваном 1 медичний шприц об`ємом 5 мл з речовиною прозорого кольору приблизно 1 мл.
Відповідно до висновку експерта від 17 травня 2021 року № 19/104-21/15177-НЗПРАП надана на експертизу рідина масою 0,6973 г, що знаходилась у вилученому за місцем мешкання ОСОБА_3 медичному шприці, містить наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено, масою 0,0373 г.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю і дав суду такі показання. Його знайомий ОСОБА_8 , якому він раніше дозволив пожити в себе, привів у гості до його квартири двох своїх знайомих. Останні пригостили його алкоголем, після чого він ліг спати. Через деякий час він почув як ОСОБА_8 відкрив вхідні двері до квартири та впустив працівників поліції. Після цього в ході обшуку в кімнаті було виявлено шприц з наркотичною речовиною, а на кухні в сміттєвому відрі знайшли порожні шприци.
Давши такі показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому діянь за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному, запевняє в майбутньому не повторювати протиправної поведінкита вважає справедливим покарання, яке йому просив призначити прокурор.
Ураховуючи таку позицію обвинуваченого та згоду прокурора на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення кожного з інкримінованих йому кримінальних правопорушень. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчинених ним діянь, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого й прокурора, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 . Ці діяння містять такі склади кримінальних правопорушень:

- ч. 1 ст. 317 КК України за ознаками надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів;

- ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкціях частин статей, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином і кримінальним проступком.
При цьому відповідно до матеріалів кримінального провадження та долученої до них досудової доповіді обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, не працює, є інвалідом 3 групи, має статус ветерана війни - учасника бойових дій, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується задовільно, перебуває під наглядом лікаря-нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів та алкоголю із синдромом залежності, перебуває під наглядом лікаря-психіатра з приводу органічного розладу особистості, обумовленого органічним ураженням головного мозку, складного ґенезу (а.к.п. 40-58).

За висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 22 липня 2021 року № 94 ОСОБА_3 у період інкримінованих йому правопорушень хронічним психічним захворюванням, тимчасовим хворобливим розладом душевної діяльності, недоумством та іншим хворобливим станом психіки не страждав, виявляв раніше та виявляє в цей час органічний розлад особистості складного ґенезу. У період часу вчинення інкримінованих йому правопорушень у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, за своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.к.п. 186-190).
Водночас у пункті 4 досудової доповіді міститься висновок органу з питань пробації про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення чи обмеження волі може становити небезпеку для суспільства й виконання покарання в громаді можливе лише у винятковому випадку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, мотиви, обстановку й спосіб їх вчинення, ставлення обвинуваченого до скоєного, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність родини та утриманців, задовільну характеристику за місцем мешкання, перебування на обліках, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також висновок органу пробації.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України та визначити йому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком і невідбутого покарання за вироком Саксаганськогорайонного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року.
Водночас, зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень (нетяжкий злочин і кримінальний проступок), відсутність шкоди та інших негативних наслідків їх вчинення, перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , який має постійне зареєстроване місце проживання, де характеризується задовільно, має статус ветерана війни - учасника бойових дій, інвалідність третьої групи та певні розлади здоров`я, повністю визнав свою вину за висунутим обвинуваченням, щиро покаявся, висловив жаль з приводу вчиненого та запевнив не повторювати протиправну поведінку в майбутньому, тобто наявність такої сукупності обставин, яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та із достатньою переконливістю свідчить про позитивну перебудову його свідомості й реальну можливість виправлення без відбування призначеного покарання, а також думку прокурора про доцільність застосування в даному випадку положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне на підставі цієї норми кримінального закону звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, але в умовах здійснення належного контролю за його поведінкою й виконанням покладених на нього судом обов`язків під час такого звільнення, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчинених діянь, їх небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 належною поведінкою протягом іспитового строку довів своє виправлення.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави 2 402 грн 68 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів (а.к.п. 87, 94).
Запобіжний захід ОСОБА_3 в цьому кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, та призначити йому таке покарання:
-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Саксаганськогорайонного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази, а саме:

- полімерний пакет зі стяжною № L52005645 з 5 медичними шприцами та спеціальний пакет експертної служби МВС України № 3847568 з медичним шприцом об`ємом 5 мл з наркотичною речовиною - метадоном, якій передані на зберігання до камери схову відділення поліції № 1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області згідно з квитанціями №№ 2170, 2051 (а.к.п. 91-б, 100.), - знищити;
- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2 402 (дві тисячі чотириста дві) грн 68 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1