КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5758/22
Провадження № 1-кп/552/595/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2022 року Київський районний суд м.Полтави

у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,

секретаря - Коби І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Полтаві кримінальне провадження за № 0000607 з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яблучне, Великописарівського району, Сумської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 14.03.2006 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, учасника бойових дій, військовослужбовець, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді помічника начальника штабу зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 КК України,

за участю: прокурора - Макарової О.С.,,

захисника - адвоката Бондаренко О.В.,

обвинуваченого - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений, старший лейтенант запасу ОСОБА_1 , вiдповiдно до Указу Президента від 24.02.2022 № 69/2022 та розпорядження командувача Національної гвардії України від 24.02.2022 № 27/9/1/3/М-282т-Е, а також на підставі Наказу командира вiйськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 24.02.2022 № 37, був зарахований для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на посаду командира відділення управлiння - старшого оператора взводу управлiння та розвідки командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону вiйськовоi частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Вiдповiдно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 205 від 28.07.2022 обвинуваченого призначено на посаду помічника штабу зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Національноi гвардії України.

Вiдповiдно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок i вiйськову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил Украiни, обвинувачений пiд час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територiальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати вiд них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язкiв, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежностi та територіальної цілісності України с конституційним обов`язком громадян України.

Вiдповiдно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньоi служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійноi бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки. підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язкiв, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Вiдповiдно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на територiї вiйськової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу. включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза вiйськовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Украiнi», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради нацiональної безпеки і оборони України, вiдповiдно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Украiнi вiд 15.03.2022 № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Украiнi з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та який дiє до теперішнього часу.

Проходячи військову службу обвинувачений у вiдповiдностi до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 16, 17, 49, 125, 126, 127, 128 Статуту внутрiшньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Інструкції про організацію обліку, зберігання i видачi стрiлецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 359 від 29.06.2005. положень. Військової присяги повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, вiддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, i вивчати вiйськову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежностi та територіальної цілісності України, знати та утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєi вiйськової частини, дорожити честю і гідністю вiйськовослужбовця, берегти військову честь і поважати гiднiсть iнших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, якi визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, а також вiдповiдних посібників, порадників, положень, iнструкцiй, бути пильними, вiйськовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходiв до запобігання травматизму, кожний вiйськовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно з вимогами ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, ї життя і здоров`я, честь i гiднiсть, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гiдностi, нiхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина мас право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, не посягати на права та свободи, честь i гiднiсть iнших людей.

Пунктом 2 розділу 10 «Особливості збереження стрілецької зброї, боєприпасів та ручних гранат пiд час ведення бойових дій, проведення антитерористичної операції» «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачi стрiлецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України». затвердженої наказом Міністра оборони України 29 червня 2005 року № 359, передбачено, що військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боеприпаси повинні постійно тримати при собі.

Відповідно до ст. 9 « ОСОБА_2 справи ручні гранати». затвердженої Головнокомандувачем Сухопутних військ Збройних Сил України у 2005 році, запали завжди знаходяться в бойовому положенні. Розбирати запали і перевіряти роботу ударного механiзму категорично забороняється.

Так, у ст.ст. 52, 53, 58 розділу VI «Поводження з гранатами, догляд і зберiгання зазначеноi Настанови передбачено, що всі запаси гранат запалів, крім тих, що носять з собою, зберігають у заводській укупорці. Гранати переносяться вiйськовослужбовцями в гранатних сумках. Запали розміщуються в них окремо від гранат, при цьому кожний запал повинен бути загорнений в папір або чисту ганчірку. Бойові гранати видавати тільки тим, хто засвоїв порядок поводження з ними. Розбирати бойові гранати і усувати в них несправності, переносити гранати без сумок (підвішеними за кільце запобіжної чеки або спусковий важіль), торкатись гранати, що не розірвалася, до метання гранат звільняти рукоятку (відпускати спусковий важіль) та випускати гранати з рук після висмикування запобіжної чеки категорично забороняється.

Статтею 61 Розділу VI «Поводження з гранатами, догляд і зберігання» «Настанови стрілецької справи ручнi гранати», затвердженоi Головнокомандувачем Сухопутних військ Збройних Сил України у 2005 році, визначено, що при метанні бойових гранат на заняттях і навчаннях виконувати заходи безпеки, що виключають поразку того, хто кидає гранату та його оточуючих.

Однак, обвинувачений, будучи помічником штабу зенітного ракетно-артилерійського дивізіону вiйськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України пiд час проходження військової служби у військовій частині 3017 Національноi гвардії України, порушив вказані вимоги Статутів Збройних Сил України та « ОСОБА_2 справи ручні гранати, затвердженоi Головнокомандувачем Сухопутних військ Збройних Сил України у 2005 році, та діючи необережно, зі злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, порушив вищенаведені правила поводження з боєприпасами, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження за наступних обставин.

Так, 18.08.2022 приблизно о 18:30 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - помічник штабу зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Національноi гвардії України обвинувачений по справі, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на позиції «Мажор» на територiї мiжнародного Аеропорту «Харків» за м. Харків, вул. Ромашкіна, 1, підійшов до військовослужбовця вiйськової адресою: частини НОМЕР_1 НГУ - стрільця - зенiтника 1-го вiддiлення 1-го зенітного ракетного взводу зенітноi ракетної батареї зенітного артилерійського дивізіону солдата ОСОБА_3 , який мав при собі запал УЗРГМ-2 до гранати РГД-5, та в ході раптово виниклого конфлікту, в порушення вимог ст. ст. 11, 13, 16 Статуту внутрiшньоi служби Збройних Сил України, ст.ст. 9, 52, 53, 58, 61 « ОСОБА_2 справи ручні гранати, затвердженої Головнокомандувачем Сухопутних військ Збройних Сил України у 2005 році, діючи з злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг це передбачити, порушив правила поводження із боєприпасами - запалом УЗРГМ-2 серійний номер «56-81 583» до гранати РГД-5, а саме не дотримався заходів безпеки, що виключають поразку оточуючих, висмикнув чеку із вказаного боєприпаса що кріпився на бронежилеті, вдягненому на солдат ОСОБА_4 , внаслідок чого стався вибув.

Вiдповiдно до висновку судово-медичноi експертизи у ОСОБА_3 мали місце чисельнi осколкові непроникаючі поранення передньоi поверхні грудної клітини в ділянці проекції мечоподібного відростку (у вигляді множинних ран) iз наявністю підшкірної гематоми, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею, якi володiли достатньою кінетичною енергією, що належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.414 КК України, тобто порушення правил поводження із боєприпасами, якщо це заподіяло потерпілому тілесні ушкодження.

01.09.2022 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та обвинуваченим ОСОБА_1 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою обвинувачений в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 КК України, визнав себе винним повністю, щиро покаявся та сприяв під час досудового розслідування розкриттю кримінального правопорушення. Також зобов`язувався беззастережно визнати обвинувачення у кримінальному провадженні.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.414 КК України, та покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 1 ст.411 КК України, із урахуванням ст.58 КК України, у виді службових обмежень із суми грошового забезпечення у розмірі 10 (десяти) відсотків на строк 6 (шість) місяців.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Частина 1 ст.474 КПК України регламентує, що якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів чи тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Таким чином кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнає себе винуватим є нетяжким злочином, а отже угода відповідає вимогам закону.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПУ та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та обвинуваченим ОСОБА_1 .

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 314-315, 373, 374, 471, 473-475 КПК України, ст.ст.58,69,296 ч.4 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду від 01.09.2022 про визнання винуватості між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та обвинуваченим ОСОБА_1 - затвердити.

ОСОБА_1 визнати винним за ч.1 ст.414 КК України, із застосуванням ст.58 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання у виді службового обмеження строком на 6 (шість) місяців, з відрахуванням в доход держави із суми грошового забезпечення 10 (десяти) відсотків.

Речові докази по справі: бронежилет зеленого кольору 4 класу захисту- передати в розпорядження зацікавленим особам; залишки УЗРГМ-2 трубка ударного механізму, спусковий важіль написом «УЗРГМ-2 56-81 583», запобіжне кільце знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м.Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію повного тексту вироку після проголошення негайно вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя С.В. Клімова