ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/4237/21 Номер провадження 11-кп/814/1827/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Полтава матеріали за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2022 року про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини справи
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2022 року клопотання прокурора задоволено;

Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор № 27» строком на 60 (шістдесят) днів до 14.09.2022 року включно;

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовлено;

Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що в провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за № 0000162 від 26.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину , передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора , яке в подальшому він підтримав в судовому засіданні , про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і не змінилися, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Задовольняючи клопотання прокурора та відмовляючи у задоволенні клопотання захисника , суд погодився з існуванням ризиків , передбачених ст.177 КПК України на які послався прокурор у своєму клопотанні і зазначив , що обмеження прав обвинуваченого на свободу є виправдним.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду щодо його підзахисного скасувати та постановити нову , якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим , що клопотання про продовження строку тримання під вартою подане до суду з порушенням строків , передбачених ст. 199 КПК України , а саме за 3 дні до закінчення попереднього запобіжного заходу , а не за п`ять днів. Також адвокат заперечує продовження існування ризиків , на які посилається прокурор , вказує , що потерпіла на даний час вже допитана . Зазначає адвокат і про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого і його позитивні характеристики.

Позиції учасників судового провадження
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України . Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Оскільки учасники судового провадження клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю не заявили , хоча були належним чином повідомленими апеляційним судом про час , день та місце розгляду провадження та особливості розгляду , передбачені положеннями ст. 422-1 КПК України , колегія суддів вважає за можливе розглянути провадженні без участі сторін.

Мотиви суду щодо апеляційної скарги
Заслухавши суддю доповідача , вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Встановлено , що в провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за № 0000162 від 26.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину , передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження , суд врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з врахуванням тяжкості злочину , інкримінованому ОСОБА_7 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Правильним вважає колегія суддів висновки суду щодо продовження існування ризиків , на які посилається орган досудового розслідування і які на даний час не зменшилися.

Тому доводи апеляції щодо відсутності існування ризиків є безпідставними.

Так , 10.08.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова ОСОБА_7 визнано винуватим у кримінальному провадженні за №0004914 від 18.09.2014 року за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за яке призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Окрім того, 31.10.2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова ОСОБА_7 визнано винуватим у кримінальному провадженні за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за яке призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та на підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Далі, ОСОБА_7 на підставі ст.81 КК України 29.12.2020 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання, із невідбутим строком 1 рік 2 місяці 26 днів.

Однак, ОСОБА_7 шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив особливо тяжкий злочин.

З огляду на викладене ризик продовження вчиняти кримінальні правопорушення обвинуваченим в даному випадку є дуже високим.

Наявність на утриманні обвинуваченого малолітніх дітей , не стало тим стримуючим фактором , який би перешкодив йому вчиняти злочини , а тому не можуть смугувати і підставою для пом`якшення обраного йому запобіжного заходу.

Окрім вказаного , колегія суддів звертає увагу , що згідно з сталою практикою Європейського суду з прав людини, яка є прецендентною для національних судів, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Так , ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти особи похилого віку, а тому вказані обставини у повній мірі превалюють над принципом поваги до свободи особистості.

Не спростовують висновків суду і інші доводи апеляції адвоката , зокрема , про неправильну кваліфікацію дій його підзахисного , оскільки наявність чи відсутність доказів вини обвинуваченого у висунутому обвинуваченні ,, правильність кваліфікації , суд першої інстанції може встановити лише за результатами їх дослідження в судовому засіданні. Суд апеляційної інстанції в даному випадку не вправі перебирати на себе ці функції суду першої інстанції та давати оцінку доказам у справі.

Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду ухвали суду щодо ОСОБА_7 , доводи апеляції адвоката щодо внесення клопотання прокурора з порушенням строків , передбачених ч. 1 ст. 199 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України , клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів , ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19 травня 2022 року запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено до 17 липня 2022 року.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до Полтавського районного суду Полтавської області 11 липня 2022 року , тобто в строки , передбачені ч. 1 ст. 199 КПК України.

Крім того , положеннями ст. 331 КПК України , які регулюють порядок вирішення питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді , передбачено , що суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу , до спливу продовженого строку.
Підсумовуючи наведене колегія суддів приходить до висновку , що рішення суду щодо ОСОБА_7 є правильним та тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою може запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку повинуваченого та доводи апеляції адвоката жодним чином не спростовує вказаних висновків суду.

Істотних порушень норм КПК України , які могли б поставити під сумнів висновки суду щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою, колегією суддів не встановлено.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування та , відповідно , задоволення апеляції - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду , -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення , а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2022 року про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4