Справа №642/3806/19
Провадження №1-кп/639/68/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 21.08.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №00004668 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.5 ст. 186 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 186 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Під час судового засідання прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без визначення розміру застави, з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перебуваючи на свободі обвинувачені можуть переховуватись від суду, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, у зв`язку із чим менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, не зможуть забезпечити виконання покладених на них процесуальних обов`язків та запобігти зазначеним ризикам.

Захисник ОСОБА_11 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , просила змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або зменшити розмір застави, оскільки обвинувачений має матір похилого віку та малолітню дитину на утриманні, стороною обвинувачення не доведено реальне існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_12 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, з огляду на дані про особу ОСОБА_14 та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, просив змінити запобіжний захід відносно обвинуваченої з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтримали думку захисників.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи в частині заявлених клопотань, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Згідно з п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.07.2022 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04.09.2022 року з визначенням мінімального розміру застави, передбаченого п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, при цьому були враховані ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.5 ст. 186 КК України, останній з яких є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 13 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 13 років з конфіскацією майна.

При вирішенні клопотань прокурора та сторони захисту колегія суддів враховує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі:

- можуть переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , ОСОБА_7 згідно вимог ч.6 ст.12 КК України є особливо тяжким у сфері злочинів проти власності. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, організованою групою. Таким чином, вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпечність обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та можуть спонукати останніх до переховування від органу досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає міру покарання, пов`язану виключно з позбавленням волі строком від 8 до 13 років з конфіскацією майна;

- враховуючи дані про особу обвинувачених, обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, їх підвищену суспільну небезпеку, багатоепізодність інкримінованого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.5 ст. 186 КК України (46 епізодів) свідчить про наявність злочинних намірів і схильність обвинувачених до подальшого вчинення кримінальних правопорушень, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, при розгляді зазначеного клопотання прокурором не доведено реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні. Доводи клопотання в цій частині носять характер припущення, не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Крім того, ризик тиску на свідків та потерпілих може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено Рішенням Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань - Рішення Європейського суду з прав людини «Клоот проти Бельгії».
Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінальних правопорушень; 2) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінальних правопорушень, 3) вік та стан здоров`я обвинувачених, які тяжких захворювань чи інвалідності не мають; 4) дані про особу обвинувачених та їх репутацію, які ніде не працюють, не мають стійких соціальних зв`язків та офіційних джерел отримання прибутку, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, у зв`язку із чим з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження дії у відношенні обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07 жовтня 2022 року, задовольнивши клопотання прокурора.

Обставин про зменшення або відсутність інших ризиків, передбачених п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані при обранні запобіжного заходу, судом на теперішній час не встановлено.

Стороною захисту не доведено, що вказані ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зменшились або відпали.

За таких обставин інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, переховування від суду, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання сторони захисту необхідно відмовити.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, колегія суддів застосовує обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, мінімальний розмір якої був визначений ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.07.2022 року у межах, передбачених п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених станом на 01 січня поточного року, що становить у національній грошовій одиниці 198 480,00 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн.
Окрім цього, застосовуючи стосовно обвинувачених альтернативний запобіжний захід у виді застави, колегія суддів вважає за необхідне покласти на кожного з обвинувачених обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 331, 369 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 07 жовтня 2022 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України одночасно, визначити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 198 480,00 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн. кожному з них, яка може бути внесена як самими обвинуваченими, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.
Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали або у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Покласти на обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду за першою вимогою;
- не залишати межі м. Харкова, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утриматися від спілкування з потерпілими та свідками обвинувачення по даному кримінальному провадженню відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вважатимуться такими, до яких по даному кримінальному провадженню застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію ухвали направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3