№ 536/127/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні №0000886 від 06.06.2021 про застосування до неповнолітнього

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Світловодська Кіровоградської області, українця, громадянина України, учня 10 класу Кременчуцького ліцею №13 «Авіор», жителя АДРЕСА_1

примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

26.01.2022 до суду надійшло клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру в зв`язку з тим, що він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене ним суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яий він вчинив за таких обставин.

Так, 05 червня 2021 року біля 15 год. 30 хв. в світлий час доби по сухому асфальтобетонному покриттю автошляху між населеними пунктами с.Воскобійники та с.Пухальщина Кременчуцького району Полтавської області, не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, рухався автомобіль ВАЗ 211540 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який порушивши вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не впорався з керуванням,виїхав за межі проїзної частини в правий кювет, де допустив наїзд на дерево, внаслідок чого пасажир автомобіля неповнолітній ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження згідно висновку судової медичної експертизи №1158 від 25.11.2021 в вигляді закритих переломів обох кісток лівого передпліччя в нижній третині, які за ступенм тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/117-21/12130-ІТ від 25.10.2021 водій автомобіля ВАЗ 211540 державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути заданої дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, для чого в ного не було будь-яких перешкод технічного характеру, в його діях вбачаються невідповідності з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

У діях неповнолітнього ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Однак, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час вчинення сусільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.286 КК України 05.06.2021 йому виповнилось 15 років, а відповідно до положень ч.1 ст.22 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилось 16 років.

Отже, ОСОБА_4 не досягнув віку кримінальної відповідальності, тобто, не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, про обставини вчиненого поясник так, як це викладено в мотивувальній частині судового рішення.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - його батько ОСОБА_5 , обіцяє забезпечити належний догляд за сином, приділяти ще більшу увагу його вихованню та розвитку.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння та кваліфікація такого, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши ОСОБА_4 , що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення у даній справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

З огляду на викладене, враховуючи , що неповнолітній ОСОБА_4 на даний час навчається, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, на обліку в Службі в справах дітей не перебуває, має задовільний стан здоров`я, виховується в неповній сім`ї, де мати проживає окремо, батько має позитивний вплив та здатен забезпечити його виховання та постійний контроль за його поведінкою, та належні умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, а також його критичне ставлення до вчиненого, каяття, обставини, що негативно впливали на виховання усунено, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру в виді передання під нагляд батька.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру обґрунтоване доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Позов прокурора не підлягає задоволенню і до таких висновків суд дійшов враховуючи таке.

Відповідно до положень ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Як слідує із позовної заяви, прокурор подає позов в інтересах держави в особі Департаменту фінансів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради.,

Отже, позовні вимоги подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державного підприємства, а прокурор не має повноважень на ведення справ в частині таких вимог.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11. 2021 у справі № 359/3373/16 ц.

Керуючись ст.22, 97, 105 КК України, ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у виді передання під нагляд батька ОСОБА_5 на строк 1 (один) рік.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 211540, державний номер НОМЕР_1 поміщений на зберігання на території майданчику тимчасового утримання автомобілів відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, просп. Свободи, 166 передати за належністю ОСОБА_5 .

Зняти арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.06.2021 на автомобіль ВАЗ 211540, державний номер НОМЕР_1 належний ОСОБА_5 .

В задоволенні позову прокурора Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту фінансів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення всіма учасниками судового провадження через Кременчуцький районний суд Полтавської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції

СуддяОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 12.04.2022.