Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/420/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.06.2022 року, якою стосовно
ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме: з 23 червня 2022 року до 21 серпня 2022 року включно,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні, яке відбулось 23 червня 2022 року суд продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на строк 60 днів, тобто до 21.08.2022.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час продовжують існувати ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та наявності у нього можливості ухилитись від суду, враховуючи можливе покарання в разі доведення його вини. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжному заході минула, судом не встановлено та встановлені ризики не зникли і не зменшилися.
Відтак, вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальних обов`язків.
Крім того, судом першої інстанції, під час розгляду кримінального провадження у судовому засіданні, не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, чи в іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що ним було подано клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому були наведені тези про стан його здоров`я.

Зокрема, не враховано, що на даний час стан його здоров`я оцінюється, як стан середньої тяжкості, та надалі продовжує погіршуватися. Наразі, він хворіє анемією, регулярно потребує огляду лікарем-гематологом, якого немає в штаті медичної частини слідчого ізолятора.

Крім того, йому не надана методика лікування цього захворювання, і щодо можливості лікування даної хвороби в умовах медичної частини слідчого ізолятора. Більша частина лікування проходить за кошти родичів в інших медичних закладах не підпорядкованих ДКВС України.

Також, в аптеці слідчого ізолятора відсутні необхідні препарати для лікування анемії.

Таким чином, на думку обвинуваченого, продовження тримання під вартою унеможливлює його лікування, значно погіршить стан його здоров`я, може спричинити інвалідність або смерть.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її вимоги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали надані міськрайонним судом, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого такої міри запобіжного заходу і наразі не зникли і не змінились.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження його права перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Тобто, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також його суспільну небезпечність, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, яке є тяжким, як особа не працює, не одружений, має непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що на даний час відсутні підстави для обрання обвинуваченому іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З наведених підстав колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про наявність у обвинуваченого захворювань були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді. Зокрема, з наданої апеляційному суду довідки Кропивницької міської медичної частини № 14 філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Черкаській та Кіровоградській областях від 08.07.2022, убачається, що ОСОБА_8 , має ряд захворювань, його стан відповідний наявним захворюванням, середньої тяжкості. Потребує спеціалізованого лікування.

Разом з цим, даних щодо неможливості його перебування в умовах слідчого ізолятора у зв`язку із вказаними захворюваннями в довідці не зазначено, в матеріалах справи відсутні та апеляційному суду надано не було. Таким чином, на даний час стан здоров`я обвинуваченого не є підставою для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки не зможе бути стримуючим фактором та не переважає можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.06.2022 року, якою ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4