Справа № 461/1184/22
Провадження № 1-кс/461/800/22
06.07.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області з приводу невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність службових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області з приводу невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій просить:
-визнати протиправною бездіяльність уповноваженої посадової особи Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 18.01.2022 року;
-зобов`язати уповноважену особу Головного управління Національної поліції у Львівській області внести за його ( ОСОБА_3 ) заявою від 18.01.2022 року відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування;
-зобов`язати уповноважену посадову особу Головного управління Національної поліції у Львівській області впродовж 24 годин після внесення відомостей до ЄРДР надати заявнику витяг.
Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_3 , посилається на те, що 18.01.2022 року ним до Головного управління Національної поліції у Львівській області подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, щодо факту заволодіння шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами.
Станом на день звернення з даною скаргою до слідчого судді ця заява належним чином не розглянута, відомості до ЄРДР не внесені.
Разом з тим, листом від 01.02.2022 року, отриманим скаржником 15.02.2022 року, Львівське районне управління поліції №1 ГУНП у Львівській області повідомило ОСОБА_3 про відмову внесення до ЄРДР відповідних відомостей.
Таким чином, скаржник вважає, що, в порушення вимог КПК України, заява належним чином не розглянута та має місце безпідставна відмова у реєстрації заяви в ЄРДР.
Вищенаведені обставини, на думку скаржника, свідчать про те, що посадові особи Головного управління Національної поліції у Львівській області такою бездіяльністю порушують права заявника.
Скаржник в судові засідання у справі неодноразово не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом скерування відповідних судових викликів (повідомлень) на адресу електронної пошти зазначеної ОСОБА_3 у скарзі, а також скеруванням рекомендованої поштової кореспонденції на його адресу. Так, з матеріалів справи вбачається, що судові засідання у справі призначалися на 22.02.2022, 02.03.2022, 09.03.2022, 17.03.2022, 13.04.2022, 03.05.2022, 16.05.2022, 30.05.2022, 16.06.2022, 06.07.2022 року.
Відповідно до положень ч.ч. 2,3 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Отже, наведені положення встановлюють обов`язок скаржника прибути на розгляд скарги, а також визначають строки розгляду відповідної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться, серед іншого, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; диспозитивність та розумність строків.
Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Згідно ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Згідно ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до статті 129 Конституції України розумні строки розгляду справ судом віднесено до основних засад судочинства в Україні. Ця засада втілена, зокрема, у статті 28 КПК України.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності скаржника, суд враховує принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, оскільки неявка в судове засідання особи, в тому числі внаслідок неотримання нею поштової кореспонденції, відсутності за місцем проживання зазначеним у протоколі тощо, нівелює завдання КПК, визначені у ст. 2 цього Кодексу, яким є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Наведені положення покладають на слідчого суддю під час здійснення своїх повноважень обов`язок дотримуватись, серед іншого, вказаних вище загальних засад кримінального провадження. Крім того, визначають обов`язок скаржника прибути на розгляд скарги та уникати поведінки, яка суперечить наведеним засадам, зокрема дотриманню розумних строків.
В свою чергу, слідчий суддя позбавлений повноважень застосовувати по відношенню до скаржника інші заходи забезпечення кримінального провадження спрямовані на забезпечення його явки в судове засідання, окрім судового виклику (повідомлення).
Натомість процесуальна поведінка учасника провадження, в даному випадку скаржника, який неодноразово не являється в судове засідання, не повинна бути перешкодою для забезпечення, дотримання і реалізації слідчим суддею загальних засад кримінального провадження.
З урахуванням наведених положень, доводів та мотивів вважаю, за можливе провести судовий розгляд за відсутності скаржника.
Представник Головного управління Національної поліції у Львівській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Таким чином, перешкод для розгляду скарги, внаслідок неявки представника Головного управління Національної поліції у Львівській області, не встановлено.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється (ч. 4 ст. 107 КПК України).
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).
Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як наведено вище, згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора.
Встановлено, що 18 січня 2022 року скаржник звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою про вчинення злочину (кримінального правопорушення).
В ході розгляду скарги не встановлено даних про внесення відомостей за наведеною заявою скаржника про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.
Також, встановлено, що листом від 01.02.2022 року, отриманим скаржником 15.02.2022 року, Львівське районне управління поліції №1 ГУНП у Львівській області повідомило ОСОБА_3 про відмову внесення до ЄРДР відповідних відомостей.
Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
З аналізу зазначених норм випливає, що законом передбачено обов`язок слідчого, прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, прийняти і зареєструвати їх, у разі якщо ці заяви чи повідомлення відповідають тим критеріям, які встановлені для них КПК України
Натомість, в ході судового розгляду не здобуто належних доказів на підтвердження того, що відомості за заявою скаржника внесені до ЄРДР або така заява була розглянута з дотриманням положень визначених ст.214 КПК України.
Так, зі змісту наведеного вище листа вбачається, що заява скаржника про вчинення кримінального правопорушення була розглянута в порядку ЗУ «Про звернення громадян».
Отже, наведене свідчить про те, що заява скаржника про вчинення кримінального правопорушення з дотриманням положень ст. 214 КПК України розглянута не була, а відомості до ЄРДР не внесені.
Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що заява про вчинення кримінального правопорушення (злочину) не розглянута належним чином, з дотриманням вищенаведених положень КПК України, доводи скаржника в цій частині в ході судового розгляду суб`єктом оскарження спростовані не були, а в ході розгляду скарги не здобуто даних про внесення відомостей до ЄРДР, приходжу до висновку, що уповноваженими особами Головного управління Національної поліції у Львівській області не було вжито належних заходів щодо дотримання вимог, передбачених ст. 214 КПК України.
Таким чином, оскільки заява про вчинення кримінального правопорушення уповноваженими особами Головного управління Національної поліції у Львівській області не розглянута з дотриманням положень ст. 214 КПК України, приходжу до висновку, що слід зобов`язати відповідних осіб розглянути дану заяву з дотримання положень наведеної статті та повідомити заявника про прийняте рішення у спосіб визначений чинним КПК України.
До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора. Наведений у статті 303 КПК України перелік таких рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Наведений перелік рішень слідчого судді також є вичерпним і не наділяє слідчого суддю повноваженнями визнавати бездіяльність відповідних посадових осіб незаконною.

Таким чином, скарга в частині визнання незаконною бездіяльності посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області не підлягає задоволенню.

Крім того, не вбачаю підстав для зобов`язання відповідного суб`єкта впродовж 24 годин після внесення відомостей до ЄРДР надати заявнику витяг, адже такий обов`язок слідчого, дізнавача чи прокурора прямо передбачений у частині першій статті 214 КПК України і не потребує окремого дублювання слідчим суддею. В свою чергу, в ході розгляду скарги не встановлено фактів саме невчинення відповідних дій після внесення відомостей до ЄРДР, а саме ненадання заявнику витягу з реєстру відповідними суб`єктами після внесення відомостей до ЄРДР, адже такі відомості до реєстру ще не були внесені.

Виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги наведені доводи та мотиви, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України,

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення особу Головного управління Національної поліції у Львівській області розглянути з дотриманням положень ст.214 КПК України заяву ОСОБА_3 від 18.01.2022 року та повідомити заявника про результати розгляду у строки та спосіб визначені Кримінальним процесуальним кодексом України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1