Номер провадження: 11-сс/813/961/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2022 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.12.2021, якою в межах кримінального провадження №0000478 від 25.12.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України накладено арешт на майно

установив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000478 від 25.12.2021 задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на речі та документи, відповідно до переліку в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, вилучені 25.12.2021 під час проведення обшуку оглядової зали зони митного контролю «Приліт» Міжнародного аеропорта «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби за адресою: м. Одеса, вул. Центральний аеропорт 2.

Згодом, 12.07.2022 до Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 надійшла апеляційна скарга на зазначену ухвалу слідчого судді, в якій він, посилаючись на її необґрунтованість, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Дослідивши апеляційну скаргу та додатки до неї, доходжу висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 підлягає поверненню особі, яка її подала з наступних підстав.
Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України, апеляційна скарга може бути подана іншими особами у випадках, передбачених цим Кодексом.
В свою чергу, положення ч. 7 ст. 173 КПК України встановлюють, що підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Свої процесуальні права, відповідно до системного аналізу вимог ст. 64-2 КПК України, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт може реалізовувати через представника.
Між тим, на підставі аналізу апеляційної скарги представника ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , вбачається, що представником до апеляційної скарги не було додано належних доказів того, що вилучене майно, зокрема, мобільні телефони, належить саме гр. ОСОБА_4 на праві власності, натомість, факт надання останнім гр. ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 400 000 доларів США для придбання мобільних телефонів марки Iphone серії 13 не свідчить про перехід до ОСОБА_4 права власності на такі телефони.
За таких обставин, суддя-доповідач констатує, що ОСОБА_4 на даній стадії кримінального провадження не має процесуального статусу третьої особи, стосовно майна якої вирішується питання про арешт, тому, як наслідок, його представник ОСОБА_3 також не є особою, яка має право на подання апеляційної скарги в розумінні вимог ст.ст. 64-2 та 393 КПК України.
Такий висновок судді-доповідача кореспондується із правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.02.2022 у справі № 347/295/21, в якій суд зауважив на тому, що при застосуванні судом апеляційної інстанції положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України щодо повернення скарги визначальним є вирішення питання про наявність у особи, яка подала апеляційну скаргу, передбаченого законом права на її подачу, а не авторство у її виготовленні.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Зазначені вище обставини є перешкодою для розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, у зв`язку з чим, на переконання апеляційного суду, апеляційна скарга представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.12.2021 про накладення арешту на майно підлягає поверненню особі, що її подала.
Окрім того, суддя-доповідач зауважує, що в тексті апеляційної скарги зазначено про те, що копія оскаржуваної ухвали була отримана адвокатом ОСОБА_7 , однак додані до апеляційної скарги матеріали не містять документів на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_7 у вказаному провадженні.
Водночас, враховуючи прийняття рішення повернення апеляційної скарги, суддя-доповідач не вбачає підстав для розгляду клопотання представника ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 24, 64-2, 370, 393, 395, 399, 404, 405, 419, 422, 532 КПК України, суддя - доповідач,

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.12.2021, якою в межах кримінального провадження №0000478 від 25.12.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України накладено арешт на майно повернути представнику ОСОБА_3 .
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги негайно надіслати представнику ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та доданими матеріалами.

Роз`яснити апелянту, що відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її постановлення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2