Справа № 203/6344/14-к
Провадження № 1-кп/0203/11/2022
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2022 року Колегія суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 18.03.2014, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новов`язівське, Юріївського району, Дніпропетровської області, гр. України, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлене обвинувачення у вчиненні умисних дій, які виразилися у закінченому замаху на заволодіння чужим майном ляхом обману, вчиненого в особо великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст. 190 КК України.

За висновком слідчого органу кримінальне правопорушення було вчинено за таких обставин.

ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами, що належать заступнику директора ПНВП «Ергомера» ОСОБА_6 , який фактично виконував обов`язки директора ПНВП «Ергомера» у зв`язку з смертю директора ОСОБА_9 , 05.03.2014 року, близько 14 годин, зателефонував на мобільний телефон раніше знайомому ОСОБА_6 під час розмови з останнім повідомив, що у нього є інформація яка повинна зацікавити ОСОБА_6 , при цьому домовився з ним про зустріч 06.03.2014 року близько 14 години біля Дніпропетровської облдержадміністрації за адресою пр. Кірова 1 в м. Дніпропетровську.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом обману, діючи умисно, 06.03.2014 року на вказану зустріч ОСОБА_8 будучи раніше знайомим з ОСОБА_6 якому він в 2011 році представлявся працівником прокуратури, повідомив останньому неправдиві відомості про те, що він є представником влади та його направили посадові особи м. Києва до м.Дніпропетровська, для того щоб він виявляв підприємства із «сумнівною репутацією», тобто такі, які мали фінансово-господарські відносини з підприємствами, що не сплачують податки, з метою притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. При цьому ОСОБА_8 повідомив, що підприємство ПНВП «Ергомера», заступником директора якого є ОСОБА_6 , також є підприємством із сумнівною репутацією, оскільки мало відносини з підприємствами, що не сплачували податки та перебуває в списку підприємств, які будуть перевіряти державні органи на предмет дотримання вимог податкового законодавства, в зв`язку з чим у ОСОБА_6 як посадової особою вказаного підприємства можуть виникнути проблеми з правоохоронними органами. При цьому під час розмови ОСОБА_8 не повідомив ОСОБА_6 в якому органі та на якій саме посаді він на теперішній час працює.

У подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману діючи умисно, впродовж декількох тижнів кілька разів зустрічався ОСОБА_6 та з метою створення у останнього хибного враження про фактичні обставини показував роздруківки фінансово-господарських взаємовідносин ПНВП «Ергомера» з іншими підприємствами, які не сплачували податки.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом обману, 12.03.2014 року, близько 12 години, ОСОБА_8 , діючи умисно, будучи впевненим у тому, що ОСОБА_6 реально сприймав повідомлені ним обставини про те, що він є представником влади та може вирішити питання щодо не притягнення його та інших посадових осіб ПНВП «Ергомера» до відповідальності за порушення вимог податкового законодавства, перебуваючи біля торговельного комплексу «Славутич» на пр. Кірова в м, Дніпропетровську, повідомив ОСОБА_6 , що за не притягнення його та інших посадових осіб ПНВП «Ергомера» до відповідальності за порушення вимог податкового законодавства йому необхідно передати грошові кошти в розмірі 5 % від суми взаєморозрахунків з підприємствами, які ухилялися від сплати податків, за 2013 рік, що на його думку, складає 950 000 грн.

17.03.2014 року, близько 15 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в кафе, розташованому біля Дніпропетровської облдержадміністрації на пр. Кірова, 1 в м. Дніпропетровську, повідомив ОСОБА_8 про те, що він згоден передати останньому грошові кошти в сумі 950 000 гривень, але частинами, за не притягнення його та інших посадових осіб ПНВП «Ергомера» до відповідальності за порушення вимог податкового законодавства.

01.04.2014 року, близько 12 години 50 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину «Варус», розташованого на пр. Кірова, 102-а в м. Дніпропетровську, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, отримав від ОСОБА_6 за не притягнення останнього та інших посадових осіб ПНВП «Ергомера» до відповідальності за порушення вимог податкового законодавства грошові кошти в сумі 500 000 гривень України, що станом на момент скоєння злочину більше ніж у 821 раз перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром, з яких 980 купюр по 500 гривень на суму 490 000 гривень є імітаційними засобами, а 20 купюр по 500 гривень на суму 10 000 гривень є банкнотами Національного банку України, разом з тим не зміг ними розпорядитися в зв`язку із затриманням працівниками правоохоронних органів на місці скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто для заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 500 000 грн., що станом на момент скоєння злочину більше ніж у 821 раз перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром, але не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину в скоєні інкримінованого злочину не визнав, зазначив, що на стадії досудового розслідування слідчим його жодного разу не було допитано. Щодо обставин справи пояснив, що він разом із своїм другом ОСОБА_10 надавав юридичні послуги сім`ї ОСОБА_6 з оформлення через суд нерухомості, яка належала його сім`ї та підприємству НПП «Ергомера», яке також належало сім`ї ОСОБА_6 .

Щодо зустрічей в березні 2014 року пояснив, що 04 березня 2014 року зустрів ОСОБА_6 та під час спілкування ОСОБА_6 повідомив, що в зв`язку через зміни, які відбулись в Україні в 2013-2014 роках, міністерство фінансів посилило заходи, щодо «обналічування» (переведення в готівку) грошей. Під час наступних зустріч була передана флешка з матеріалами, для того, щоб він залагодив питання, щодо не притягнення до кримінальної відповідальності працівників підприємства НПП «Ергомера», в зв`язку з незаконним переведення в готівку коштів, та з приводу ухилення від сплати податків, оскільки НПП «Ергомера» працювало з фіктивними фірмами, які на той момент вже були ліквідовані або були на стадії ліквідації. Окрім того НПП «Ергомера» вже мало питання щодо сплати податків, йому вже було відомо про те, що підприємству було необхідно сплатити 9-11% від суми переведеної в готівку податків для того, щоб не притягували до кримінальної відповідальності. Такі кошти складають приблизно 60 млн грн.

З огляду на те, що він працював в органах прокуратури та мав певне коло знайомих, він міг зробити так, щоб до кримінальної відповідальності посадових осіб підприємства не притягнули, але не було фінансових санкцій для підприємства. При зустрічах йшла мова щодо вирішення цих питань, в зв`язку з чим необхідно зустрітись із бухгалтером підприємства.

Через підприємство переведено в готівку 7,5 млн грн. за допомогою підприємств «Сириус-стандарт» та «Профсервис-люкс».

ОСОБА_8 зауважив, що ніяких посвідчень потерпілому показувати не міг, оскільки на той час не був працівником прокуратури, та інших органів влади, також у владні кабінети з ОСОБА_6 не ходили.

Про гроші в сумі 500 000 грн йому не відомо, оскільки мови саме про таку суму йти не могло так як, щоб зрозуміти суму треба було поспілкувавшись з бухгалтером підприємства.

На запитання прокурора відповів, що його затримали біля супермаркету Славутич, коли він знаходився у автомобілі ОСОБА_6 та збирались їхати до нього в офіс, ОСОБА_6 передав пакет, як потім дізнався в пакеті були гроші, та папірці які схожі на купюри по 500 гривень.

Також пояснив, що йому було відомо про те, що з генеральної прокуратури надіслали лист до податкової та місцевих прокуратур, в якому було зазначено, що необхідно перевірити підприємства, які здійснювали діяльність з компанією «Комбат». Про це відомо оскільки спілкувався з працівниками Генеральної прокуратури для того, щоб улагодити питання необхідно було внести 9-11% від переведених в готівку коштів до податкової.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення, посилаючись на докази:

- показання потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що він познайомився з ОСОБА_8 на початку червня 2011 року. ОСОБА_8 з ранку зателефонував його секретарю на робочий телефон та сказав, що він дуже хоче зустрітись, він телефонує з прокуратури, на що ОСОБА_6 запропонував поспілкуватись у робочому кабінеті ОСОБА_8 . Після чого останній пояснив, що він з Києва, наразі знаходиться у відрядженні, у м. Дніпропетровськ, та запропонував під`їхати до офісу ОСОБА_6 . Через деякий час він під`їхав та зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_6 , щоб той вийшов поспілкуватись.

ОСОБА_6 вийшов, побачив автомобіль Hyundai, в якому був ОСОБА_8 , який назвався працівником генеральної прокуратури на ім`я ОСОБА_11 . ОСОБА_8 повідомив, що, по-перше, він має інформацію для ОСОБА_6 . Він показував документи, які дозволяли взяти ОСОБА_6 під варту, оскільки він, за версією ОСОБА_8 , звинувачується в участі в вбивстві, оскільки свідки на місці події бачили авто ОСОБА_6 , та те, як він на своєму авто возив вбивць.

По друге, повідомив, та надав документи з податкової міліції, про те, що його фірма мала контакти з тіньовими фірмами і що необхідно сплатити значну суму НДС. Також показав документи про те, що будівля його офісу невірно введена в експлуатацію. Документи були із печатками і все виглядало все дуже правдиво. Після повідомленого ОСОБА_6 запитав: «Які подальші дії?». На це ОСОБА_8 відповів, що коли ми заплатимо 100 000 євро, вони готові всі ці документи вилучити, та у нас не буде більше проблем. ОСОБА_8 повідомив, що таких грошей зараз немає і такі гроші потрібно збирати близько тижня. ОСОБА_8 повідомив, що коли він буде перебувати в СІЗО, то податкова міліція буде працювати з фірмою і забере офіс. Через тиждень, коли були передані кошти в розмірі 100 000 євро, ОСОБА_8 повідомив, що усі справи закриті, та через пару днів з ним зв`яжуться люди. Телефонував в подальшому на номер телефону, який надав ОСОБА_8 , однак він був виключений, тому зрозумів, що його введи в оману.

На запитання прокурора відповів, що під час розмови ОСОБА_8 повідомляв про те, що телефони прослуховуються та за ними слідкують.

Після чого спілкування відновилось в 2014 році. ОСОБА_8 зателефонував на початку березня і сказав, що є важлива інформація для нього та потрібно терміново зустрітись, зателефонував наступного дня і домовились зустрітись біля обладміністрації. Під час розмови повідомив що приїхав з Києва для виявлення фірм, які не сплачують податки, показав роздруківки, які підтверджували несплату податків фірмами з якими ми працювали. На що ОСОБА_12 запитав: «Як це можна вирішити?»

В подальшому зустрічались з ОСОБА_8 . Цього разу ОСОБА_6 взяв диктофон та записував спілкування. Спілкувався безпосередньо з ОСОБА_8 , коли домовились про те, що ОСОБА_6 сплатить кошти в сумі 950 000 грн. Після цього ОСОБА_6 звернувся до УБОЗ написав заяву, але йому сказали що потрібно буде передати гроші ОСОБА_8 на що він надав свою згоду.

Домовились про зустріч 1 квітня на вулиці Янгеля, але ОСОБА_6 сказав, що краще біля Славутича. ОСОБА_8 підійшов, сів в авто. ОСОБА_6 питав про те, для чого ці гроші, на що ОСОБА_8 сказав, що повідомить через три дня. ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 пакет з грошами. Останній подивився, що в пакеті десять пачок по 50 000 грн, та сказав, що з такими грошима ходити по вулиці небезпечно і попросив його підвезти до машини. ОСОБА_6 почав виїжджати, але машина правоохоронців перегородила виїзд, вибігли правоохоронці з камерою і почали проводити слідчі дії.

- показання свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що в 2014 році знаходився на проспекті ім. газети Правда неподалік автосалону «Аєліта» де до нього підійшли два чоловіки, які представились співробітниками УБОЗ і попросили допомогти, побути понятим, а саме, бути присутнім під час огляду грошей. Для цього вони зайшли в кабінет, що знаходився в управління УБОЗ, куди запросили ще одного понятого. При них проводився огляд та перерахунок грошей, та імітаційних грошей, номіналом по 500 гривень загальною сумою до мільйона гривень. В подальшому поїхали на зустріч, де були присутні під час оперативного заходу, на його думку затримання хабарника, під час якого передавались гроші, це відбувалось на проспекті Кірова, неподалік магазину Славутич, це було в світлу пору доби. Бачив як стояло авто та в ньому знаходився, один чоловік, на його він вказав в залі суду ( ОСОБА_8 ), та був ще один чоловік заявник, якого він не знає, чоловіки про щось розмовляли та передавали кошти один одному. Також був присутній тоді, коли затримували ОСОБА_8 , та при перерахуванні грошей, гроші знаходились в сумці чи в валізі точно він не пам`ятає. Правоохоронці перераховували гроші, знімали якісь мазки, фільмували та складали протокол, після чого всі поставили підписи. Потім провели особистий обшук ОСОБА_8 і пішли до автомобіля ОСОБА_8 та обшукали його, обшуки відбувались приблизно 2-3 години. Потім повернулись до УБОЗ і там підписували якісь протоколи.

- показання свідка ОСОБА_14 , який суду пояснив, що був запрошений в якості понятого в 2014 році. Докладно події він не пам`ятає, пам`ятає тільки те, що проводилась слідча дія під час, якої передавались кошти.

- заяву ОСОБА_6 , за якою ОСОБА_8 шахрайським шляхом намагається заволодіти його грошима (т.1 а.с.8)

- протокол огляду від 20 березня 2014 року диктофону «Олімпус» WS-450s, №2001.7668, який добровільно видав ОСОБА_6 , відповідно до якого здійснено роздруківку записаних розмов з трьох файлів. (т.1 а.с.44-61)

- протокол виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів для проведення конкретної негласної слідчої дії у формі спеціального слідчого експерименту від 28 березня 2014 року (т.1 а.с. 81)

- протокол огляду грошових коштів від 01 квітня 2014 року, за яким ОСОБА_6 добровільно надав для огляду особисті грошові кошти у розмірі 10 000 гривень (десять тисяч гривень), а саме 20 (двадцяти) купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, решта імітаційних грошових коштів, номіналом по 500 гривень у кількості 980 штук (на суму 490 000 гривен) - серії ЗГ1649464, були виготовлені згідно постанови про виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів для проведення конкретної негласної слідчої дії від 27.03.2014 року. Вказані грошові купюри і імітаційні засоби були сформовані у 10 пачок, усі вищезазначені купюри і імітаційні засоби оглянуті та помічені спеціальним барвником «Промінь-1», який при освітленні ультрафіолетовим випроміненням світиться жовто-зеленим кольором, та передані ОСОБА_6 для участі у слідчій дії, на підставі постанови прокуратури Дніпропетровської області про контроль за вчиненням злочину шляхом контрольованої поставки грошових коштів від 26 березня 2014 року, з метою перевірки його заяви щодо замаху на шахрайське заволодіння вказаними грошовими коштами ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 Контрольний зразок спеціального барвника нанесено на аркуш паперу з підписами понятих та поміщено до поліетиленового пакету (т.1 а.с. 82-83)

- протокол обшуку від 01 квітня 2014 року та додатком до нього (DVD-R диск), за яким в пакеті, який знаходився при ОСОБА_8 , виявлені і вилучені грошові кошти номіналом по 500 гривень наступних серій: 1) ЗД 114757; 2)ЗД 1147159; 3) ЗД1147161; 4) ЗД 1147160; 5) ЗД1147149; 6)ЗД1147148; 7)ЗД 1147141; 8) ЗД114762; 9) ЗД 1147146; 10)ЗД1147147; 11) ЗД1147154; 12) ЗД 1147156; 13) ЗД 1147152; 14)ЗД 1147153; 15) ЗД 1147151; 16) ЗД 1147150; 17) ЗД 1147144; 18) ЗД 1147145; 19) ЗД 1147142; 20) ЗД 1147143 в кількості 20 шт. на суму 10000грн., купюри номіналом по 500 грн. серії ЗГ 1649464 в кількості 977 штук на суму 488500 грн. Вказані грошові кошти упаковані у 2 пакета та опечатані. При освітленні рук ОСОБА_8 синьою лампою свічення рук не встановлено. (т.1 а.с. 87-88)

- протокол обшуку від 01.04.2014 відповідно до якого у ході проведення обшуку в автомобілі «Пежо 207» р.н. НОМЕР_1 виявлено: чорна папка з фотокопіями і документами, яка опечатана в поліетиленовий пакет за підписами понятих Ноутбук LG model LM 50 № 410 kiluao2088, який опечатано за підписами понятих у сумку для ноутбука.(т.1 а.с.93)

- висновок експерта від 06.05.2014 №70/06-268, відповідно до якого двадцять банкнот номіналом по 500 гривень з серійними номерами: ЗД1147141, ЗДІ147142, ЗД147143, ЗДІ 147144, ЗД 1147145, ЗД 1147146, ЗД 1147147, ЗД1147148, ЗД1147149, ЗД1147150, ЗД1147151, ЗД1147152, ЗД1147153, ЗД1147154, ЗД 1147156, ЗД1147157, ЗД 1147159, ЗД 1147160,ЗД 1147161, ЗД1147162 (всього на загальну суму (десять тисяч) гривень НБУ), вилучені 01.04.2014 під час обшуку особистих речей ОСОБА_8 відповідають за своїми характеристиками грошовим знакам Національного банку України аналогічного номіналу, які знаходяться в офіційному обігу. (т.1 а.с.176-178 )

- протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 08.04.2014, який проводився 01.04.2014 року в період з 09 год. 15хв. до 13 год.00 хв., відповідно до якого 01.04.2014, на підставі постанови прокуратури Дніпропетровської області про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із застосуванням спеціальних імітаційних засобів від 27.03.2014 року, для перевірки заяви ОСОБА_6 , щодо замаху на шахрайське заволодіння його майном ОСОБА_8 , було оглянуто і надано ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 500 000 грн з них: 20 банкнот НБУ ЗД1147147, ЗДІ 1147146, ЗД1147148, ЗДІ 147149, ЗД 1147160, ЗД 1147161, ЗД 114762, ЗД1147141, ЗД1147145, ЗД1147144, ЗД1147151, ЗД1147143, ЗД1147142, ЗД1147150, ЗД 1147151, ЗД1147152, ЗД 1147153, ЗД 114756,ЗД 1147154, ЗД1147159, ЗД1147157 та 980 банкнот імітаційних засобів номіналом по 500 гривень (на суму 490 000 гривень) серії ЗГ1649464, які були виготовлені згідно постанови про виготовлення несправжні( імітаційних) засобів для проведення конкретної негласної слідчої дії від 27.03.2014 року, вищезазначені грошові кошти і імітаційні засоби було оброблено спеціальним засобом «Промінь-1», при освітленні лампи, випромінюючої фіолетове світло, грошові кошти світяться жовто-зеленим кольором. Після цього вказані грошові кошти і імітаційні засоби були поміщені у подарунковий пакет і передані ОСОБА_6 01.04.2014 року близько 12 год. 45 хв. гр. ОСОБА_6 прибув на своєму автомобілі «Субару» д.н. НОМЕР_2 до магазину «Варус», розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. 102-а, де у нього була призначена зустріч з ОСОБА_8 . О 12 годині 50 хвилин того ж дня до автомобіля ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_8 , який сів у вказаний автомобіль на переднє пасажирське сидіння, де після короткої розмови, ОСОБА_6 передав пакет із грошовими коштами і імітаційними засобами ОСОБА_8 , який поставив вказаний пакет до себе на сидіння автомобіля, однак побачивши працівників міліції із відеокамерою, що наближались до автомобіля, поставив вказаний пакет на підлокітник, який знаходиться між його пасажирським сидінням та сидінням водія, на якому знаходився ОСОБА_6 . О 13.00 годині 01.04.2014 року було розпочато особистий обшук ОСОБА_8 , та речей, що знаходилися при ньому, в ході якого в подарунковому пакеті, який знаходився на підлокітнику автомобіля було виявлено і вилучено грошові кошти 20 банкнот НБУ номіналом по 500 гривень: ЗД1147147, ЗДІ 1147146, ЗД1147148, ЗДІ 147149, ЗД 1147160, ЗД 1147161, ЗД 114762, ЗД1147141, ЗД1147145, ЗД1147144, ЗД1147151, ЗД1147143, ЗД1147142, ЗД1147150, ЗД 1147151, ЗД1147152, ЗД 1147153, ЗД 114756,ЗД 1147154, ЗД1147159, ЗД1147157, та 977 банкнот імітаційних засобів номіналом по 500 гривень (на суму - 8500 000 гривен) - серії ЗГ1649464, які були виготовлені для проведення конкретної негласної слідчої дії від 27.03.2014 року.( т.3 а.с.161-162)

- протокол про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 02.04.2014 розпочатого о 09 годині 10 хвилин закінченого о 10 годині 30 хвилин про те, що 25.03.2014 та 01.04.2014 проведено негласні слідчі (розшукові) дії, а саме аудіо-відео контроль за особою з використанням спеціальних технічних засобів спостереження для фіксації розмов, інших звуків, рухів дій особи, в процесі проведення яких зафіксовано розмови гр. ОСОБА_8 з гр. ОСОБА_6 , які відбувались 25.03.2014 та 01.04.2014 року (а.с.163-172 том 3) та додатками до нього (флеш картами-пам`яті micro sd ) (т.3 а.с. 174)

- протокол про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 31.05.2014 року з додатком (DVD-R диск), відповідно до якого в процесі проведення заходів зафіксовано розмови ОСОБА_6 з ОСОБА_8 , від 26, 28,31 березня 2014 року та від 01.04.2014 року (т.3 а.с.176 -178, 179)

- протокол про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 31.05.2014 року з додатком (DVD-R диск), відповідно до якого в процесі проведення заходів зафіксовано розмови ОСОБА_8 з ОСОБА_6 тотожним за змістом попередньому протоколу. (т.3 а.с.180-182, 183)

Заслухавши в судовому засіданні показання ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , свідків, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п. 65 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Коробов проти України, п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі Кобець проти України зазначено: при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

В силу положень ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У п. 146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом.

Конституційний Суд України у рішенні №12 рп/2011 від 20.10.2011 р. наголошував, що перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

У кримінальному процесуальному праві загальновизнаними є такі критерії допустимості доказів: належне джерело; належний суб`єкт; належна процесуальна форма; належна фіксація; належна процедура; належний вид способу формування доказової основи. В аспекті належного суб`єкта, у тому числі, слід розглядати і орган досудового розслідування.

Тобто, докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.

Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

Конституційний Суд України зазначив, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність", особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Потерпілий ОСОБА_6 за власною ініціативою здійснив запис розмови з ОСОБА_8 на диктофон «Олімпус» WS-450s, №2001.7668, який 20.03.2014 року добровільно видав для огляду працівникам поліції.

Тобто ОСОБА_6 , який не є особою уповноваженою на здійснення оперативно-розшукової діяльності, одержав необхідні для підтвердження неправомірних дій ОСОБА_8 фактичні дані шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням зазначеного диктофону.

Стаття 87 КПК України чітко визначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд вважає, що отримана ОСОБА_6 за допомогою диктофону «Олімпус» інформація, яка в подальшому була передана працівникам поліції, у відповідності до вимог ч.1 ст.87 КПК України, є недопустимими доказом по справі.

Відповідно до сформованої практикою Європейського суду з прав людини доктрини "плодів отруєного дерева", якщо джерело доказів є недопустимим, усі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах "Гефген проти Німеччини", пункти 50-52 рішення у справі "Шабельник проти України (№ 2)", пункт 66 рішення у справі "Яременко проти України (№ 2)"). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до "плодів отруєного дерева" є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Таким чином, з урахуванням доктрини «плодів отруєного дерева», суд визнає недопустимими доказами: протокол огляду від 20 березня 2014 року диктофону «Олімпус» WS-450s, №2001.7668, відповідно до якого здійснено роздруківку записаних за його допомогою розмов з трьох файлів. (а.с.44-61 том 1) та постанову про визнання речовими доказами диктофону «Олімпус» WS-450s, №2001.7668, від 15.05.2014 (а.с.41-42 т.3).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачення ґрунтується також на доказах, отриманих у результаті проведених негласних слідчих (розшукових) дій.

Проте, суд встановив, що докази, здобуті під час проведення негласних слідчих дій, є недопустимими доказами з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Для доведення допустимості результатів негласних слідчих (розшукових) дій (НСРД) мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.

Частина дванадцята ст. 290 КПК України фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується в разі невиконання сторонами обов`язку щодо відкриття матеріалів. Вона полягає в тому, що в майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2017 року (справа № 671/463/15-к), невідкриття матеріалів сторонами одна одній у порядку ст. 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як доказ.

Зазначену правову позицію підтвердила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 640/6847/15-к, при цьому вказала, що для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою для їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їхні постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки зміст цих документів дасть сторонам можливість перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону під час їх проведення у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Обов`язковим елементом порядку отримання доказів у результаті НСРД є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах.

Документи, які стали правовою підставою проведення НСРД (зокрема, не розсекречені на момент звернення до суду з обвинувальним актом), не можуть вважатися додатковими матеріалами до результатів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, отриманими до або під час судового розгляду, оскільки є їх частиною.

Ці процесуальні рішення виступають правовою підставою проведення НСРД, з огляду на їх функціональне призначення щодо підтвердження допустимості доказової інформації, отриманої за результатами проведення таких дій, і повинні перевірятися та враховуватися судом під час оцінки доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 01.04.2014 на підставі постанови прокуратури Дніпропетровської області про контроль за вчинення злочину шляхом контрольованої поставки грошових коштів від 26.03.2014 проведено огляд грошових коштів: 20 банкнот НБУ номіналом по 500 гривень та 980 банкнот номіналом по 500 гривень на загальну суму 490000 гривень, які є імітаційними засобами, для проведення конкретної негласної слідчої дії. За даною постановою всі банкноти були оглянуті, помічені спеціальним барвником «Промінь-1» та передані ОСОБА_6 для участі в слідчій дії( а.с.82-83 т.1).

В якості доказу скоєння ОСОБА_8 інкримінованого злочину також надані матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме:

- протокол про результаті контролю за вчинення злочину від 08.04.2014 (т.3 а.с.161-162), в якому зазначено, що на підставі постанови прокуратури Дніпропетровської області про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із застосуванням спеціальних імітаційних засобів від 27.03.2014 року проведена зазначена негласна слідча (розшукова) дія, під час якої були оглянуті та надані ОСОБА_6 20 банкнот НБУ номіналом по 500 гривень та 980 банкнот номіналом по 500 гривень на загальну суму 490000 гривень, які є імітаційними засобами, для проведення конкретної негласної слідчої дії; зазначено, що всі банкноти були оглянуті, помічені спеціальним барвником «Промінь-1» та передані ОСОБА_6 для участі в слідчій дії;

- протокол про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 02.04.2014(т.3 а.с.163-172) з додатками (т.3 а.с.174), в якому зазначено, що дана негласна слідча (розшукова) дія проведена на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Дніпропетровської області № 1383т від 24.03.2014 про дозвіл на проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів спостереження для фіксації розмов, інших звуків рухів дій особи, пов`язаних з її злочинною діяльністю, на підставі якої здійснено фіксування розмов між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 25.03.2014 та 01.04.2014;

- протокол про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 31.05.2014 (т.3 а.с.176-178) з додатком (т.3 а.с.179), в якому зазначено, що дана негласна слідча (розшукова) дія проведена на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Дніпропетровської області № 1387т від 24.03.2014 про дозвіл на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж мобільного оператора ПрАТ «Київстар GSM», на підставі якої здійснено фіксування розмов між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які відбулися 26, 28, 31 березня та 01 квітня 2014.

- протокол про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 31.05.2014(т.3 а.с.180-182) з додатком (т.3 а.с.183), в якому зазначено, що дана негласна слідча (розшукова) дія проведена на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Дніпропетровської області № 1385т від 24.03.2014 про дозвіл на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж мобільного оператора ТОВ «Астеліт», на підставі якої здійснено фіксування розмов між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які відбулися 26, 28, 31 березня та 01 квітня 2014.

Однак в матеріалах кримінального провадження відсутні відповідні постанови прокуратури від 26 та 27 березня 2014, на які є посилання в постанові від 01.04.2014 ( ч.1 а.с.82-83) про огляд грошових коштів та в протоколі про результаті контролю за вчинення злочину від 08.04.2014 (т.3 а.с.161-162), а також відсутні вищезазначені ухвали слідчого судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2014.

Зазначені постанови прокуратури та ухвали слідчого судді Апеляційного суду Дніпропетровської області не відкривалася стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду справи. За наданою прокурором інформацією зазначена документи не можуть бути надані суду у зв`язку із їх знищенням за строком зберігання.

Однак, суд завертає увагу на те, що стороною захисту питання про надання документів, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, ставилося ще в червні 2014 року (т. 5 а.с.139-141), але стороною обвинувачення не було здійснено будь-яких дій для долучення зазначених документів до кримінального провадження та їх відкриттю стороні захисту.

Невідкриття стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України зазначених документів, а також ненадання її для дослідження протягом всього судового розгляду позбавило сторону захисту можливості впевнитись у законності джерел отримання ряду доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, а суд - встановити, на виконання яких конкретних дій було надано дозвіл, на який строк та чи діяли правоохоронні органи у межах та у спосіб, передбачений відповідними судовими рішеннями, тобто з достатньою повнотою з`ясувати правові підстави та порядок застосування заходів, які тимчасово обмежували конституційні права і свободи ОСОБА_8 , що становить основний критерій допустимості їх результатів як джерела доказів.

У тих випадках, коли процесуальні документи не були розсекречені на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження, вони можуть бути відкриті стороні захисту під час розгляду справи у суді за умови вжиття прокурором всіх необхідних заходів для їх отримання. Якщо сторона обвинувачення не вжила необхідних і своєчасних заходів з розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких немає в її розпорядженні на момент відкриття матеріалів, то в такому випадку має місце порушення норм, передбачених статтею 290 КПК України.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 19 серпня 2020 року у справі № 369/10396/13-к, від 19 травня 2021 року у справі № 428/8221/19.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відсутність постанов прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину, а також ухвал слідчого судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2014 про надання дозволів на проведення негласних слідчих(розшукових) дій, тягне, як наслідок, визнання похідних (отриманих) в ході даної негласної слідчої розшукової дії доказів, недопустимими, а саме: постанови від 01.04.2014 про огляд грошових коштів (а.с.82-83 т.1), протоколу про результаті контролю за вчинення злочину від 08.04.2014 (т.3 а.с.161-162), протоколу про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 02.04.2014(т.3 а.с.163-172) з додатками (т.3 а.с.174), протоколу про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 31.05.2014 (т.3 а.с.176-178) з додатком (т.3 а.с.179), протоколу про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 31.05.2014(т.3 а.с.180-182) з додатком (т.3 а.с.183).

Відповідно до доктрини "плодів отруєного дерева", суд також не може визнати належними та допустимими надані стороною обвинувачення докази, які є безпосередньо пов`язаними між собою, з яких одні випливають з інших та є похідними, а саме: протокол обшуку від 01.04.2014 в частині вилучення грошових коштів, оскільки останні були видані ОСОБА_6 для участі у слідчій дії на підставі постанови прокуратури Дніпропетровської області про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із застосуванням спеціальних імітаційних засобів від 27.03.2014 року, не відкритої стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, та з цих же підстав висновок експерта від 06.05.2014 №70/06-268 щодо грошових коштів, вилучених під час обшуку ОСОБА_8 .

Протокол обшуку в автомобілі «Пежо 207», р.н. НОМЕР_1 , від 01.04.2014, під час якого вилучені документи, сам по собі не може бути доказом скоєння ОСОБА_8 інкримінуємого злочину.

Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були понятими під час вручення ОСОБА_6 грошових коштів та обшуку ОСОБА_8 , стосуються лише їх участі в якості понятих та лише описують обставини, які при цьому відбувались, оскільки свідчення понятого базуються лише на обставинах, свідком яких він безпосередньо був. Тому їх показання, з урахуванням визнання недопустимими доказами процесуальних дій, які відбувалися за їх участі, самі по собі, не підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Показання свідка ОСОБА_10 (який є свідком захисту) стосуються даних щодо його сумісної роботи з ОСОБА_8 по наданню юридичних послуг сім`ї ОСОБА_6 та доказового значення не мають.

Заява ОСОБА_6 та його покази відносно дій ОСОБА_8 не можуть бути покладені в основу доказу вини останнього у скоєні інкримінованого злочину, приймаючи до уваги, що вони повинні бути підкріплені іншими доказами.

Будь-які інші докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, стороною обвинувачення не надавалися.

Окрім того, Верховний суд в постанові від 09 листопада 2021 року (справа № 753/16743/18) зазначив, що застосування належної процедури "fair procedure" (у європейській системі), "dut procyes" (в американській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку і до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених ч. 3 цієї статті та частинами 4, 5 ст. 36, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341 цього Кодексу.

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку і до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

У свою чергу, постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі постанова прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Крім того, слід зазначити, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може замінити таку постанову, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язковість винесення керівником відповідного органу прокуратури постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, її відповідність вимогам до процесуального рішення у формі постанови, у тому числі щодо підписання службовою особою, яка її прийняла, та долучення постанови до матеріалів досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень.

Відсутність постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Така позиція була викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні № 51-4584кмо18 (справа № 754/7061/15).

В матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення прокурора, або групи прокурорів по даному провадженню. На відсутність зазначеної постанови вказував Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в ухвалі від 31.07.2014 року, якою обвинувальний акт повертався прокурору для приведенні у відповідність до закону, а також сторона захисту.

Дані про ухвалення зазначеної постанови відсутні також в реєстрах матеріалів досудового розслідування, доданих до обвинувальних актів, затверджених прокурором ОСОБА_15 27.06.2014 та 17.09.2014. (т.5 а.с.5-9, т.6 а.с.4-8)

В реєстрі, доданому до обвинувального акту, затвердженого зазначеним прокурором 23.01.2015, в п.31 другого розділу є послання на постанову про доповнення та визначення групи прокурорів, яка датована 03.07.2014.(т.7 а.с.3-5) Однак, слід зазначити, що сама постанова в матеріалах кримінального провадження відсутня. Обвинувальний акт вперше надійшов до суду 01.07.2014, що ставить під сумнів ухвалення зазначеної постанови саме 03.07.2014, коли матеріали вже перебували у суді.

При цьому колегія суду критично ставиться до постанови про призначення групи прокурорів (процесуальних керівників) від 21.03.2014 року, яка була надана прокурором перед судовими дебатами в судовому засіданні 05.07.2022, оскільки вона не збігається за датою винесення постанови, зазначеною у реєстрі до обвинувального акту, затвердженого прокурором 23.01.2015 та була надана після восьми років після надходження обвинувального акту до суду.

З зазначених підстав, суд вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 було складено слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_16 , який на час складання повідомлення про підозру, тобто, на 02.04.2014 року, не мав повноважень прокурора у кримінальному провадженні № 000000093 від 18.03.2014 року, а тому ОСОБА_8 висунуто обвинувачення без фактичного повідомлення про підозру, тобто, без дотримання встановленої кримінальним процесуальним законом процедури та за відсутності належних даних про повноваження прокурора ОСОБА_16 у кримінальному провадженні, який затвердив обвинувальний акт.

За таких підстав, з урахуванням зазначеної практики Верховного суду, суд приходить до висновку, що в наслідок відсутності постанови про призначення (визначення) прокурора по даному кримінальному провадженню, всі докази, зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора ОСОБА_16 , який не мав на те законних повноважень, є недопустимими.

Відповідно до вимог ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, в силу презумпції невинуватості, закріпленої в ст. 62 Конституції України, та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши всі докази, надані як стороною обвинувачення так і стороною захисту в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних, допустимих доказів того, що ОСОБА_8 скоїв умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого в особо великих розмірах, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.

Згідно із ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено що:- вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 7 цієї ж статті КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Враховуючи, що підстав для обвинувального вироку немає, процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи стягненню з обвинуваченого не підлягають, тому їх слід віднести на рахунок Державного бюджету України.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити відповідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, п.3 ч.1 ст.373, ст.374 КПК України, колегія суду

ухвалила:

ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст. 190 КК України та виправдати його на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 КПК України - не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Речові докази:

-Імітаційні грошові кошти номіналом по 500 грн. у кількості 977 штук серії ЗГ 1649464; 2 ватних тампони зі змивами з долонь та пальців рук ОСОБА_8 ; контрольний взірець спеціальної хімічної речовини «Промінь-1» на 1 білому паперовому аркуші (опечатаному в поліетиленовому пакеті ), які передані на зберігання у кімнату для зберігання речових доказів УБОЗ ГУМВС України в Дніпропетровській області, - знищити;

-Диктофон «Олімпус» WS-450S № 200117668, який переданий для відповідального зберігання потерпілому- залишити за належністю ОСОБА_6

-Аркуш паперу Формату А4 з типографським текстом, занесеним до таблиць з надписом: «Характеристики апаратних средств «Эргомера»; Аркуш па перу формату А 4 з типографським текстом, занесеним до таблиць з надписом: «Дополнительное оборудование «Эргомера»; Копію договору № 197 від 14.12.2009 року; Копію договору № 186 від 14.12.2009 року; Копію договору № 187 від 14.12.2009 року; Аркуш паперу ф.А.4 з типографським текстом, занесеним до таблиці, з надписом: «210 год. : заказчик Аульский водовод, Ведущий: ОСОБА_9 »; Конверт з вказівкою отримувача - НПП «Ергомера» і відправника - ОСОБА_17 ; Лист ОСОБА_17 вих. № 953 від 03.08.2009 року на 2 арк.; Копію листа ОСОБА_17 вих. № 1349 від 02.10.2009 року на 1 арк.; Копію листа ОСОБА_17 вих. № 1462 від 21.10.2009 року на 1 арк.; Проект довіреності на 1 арк.;Роз`яснювальний лист щодо реєстрації товарного знаку на 1 арк.; Проект угоди про надання послуг № 09-09129 від 01.09.2009 року між ПНВП «Ергомера» та ОСОБА_17 на 1 арк.; Копію платіжного доручення № 1279 від 04.11.2009 року на 1 арк.; Розписку про одержання заявки № 622717 від 09.11.2009 року на 1 арк.; Копію листа ОСОБА_17 № 157.0 від 09.11.2009 року на1 арк; Банківські реквізити для бухгалтерії для оплати по угоді № 09-09129 від 03.08.2009; Перелік послуг до матеріалів заявки на товарний знак. Заявник: Приватне наукове виробниче підприємство «Ергомера» м. Дніпропетровськ на 6 арк.; Оборотно - сальдову відомість по рахунку: 361 ЧНПП «Ергомера» за липень 2009 року на 1 арк; Оборотно - сальдову відомість по рахунку: 361 ЧНПП «Ергомера» за період 01.12.09 . по 27.01.10 р. на 2 арк.; Магнітний носій інформації (micro SD) - № 394 -1шт, Магнітний носій інформації (micro SD) - № 395 -1шт, Магнітний носій інформації (micro SD) - № 396 -1шт, DVD диск № 390 від 24.03.2014 року, DVD диск № 392 від 24.03.2014 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

-20 купюр номіналом по 500 гривень: ЗД1147141, ЗДІ147142, ЗД147143, ЗДІ 147144, ЗД 1147145, ЗД 1147146, ЗД 1147147, ЗД1147148, ЗД1147149, ЗД1147150, ЗД1147151, ЗД1147152, ЗД1147153, ЗД1147154, ЗД 1147156, ЗД1147157, ЗД 1147159, ЗД 1147160,ЗД 1147161, ЗД1147162, які передані на зберігання у кімнату для зберігання речових доказів УБОЗ ГУМВС України в Дніпропетровській області, - повернути ОСОБА_18 .

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2