Справа № 466/798/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/243/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 4 березня 2022 року про продовження щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_6 термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на більш м`який.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що 4 березня 2022 року в режимі відеоконференції з ним, у відсутності його захисника, відбулося судове засідання з розгляду клопотання про продовження щодо нього строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Через перебої з Інтернетом він нічого не чув та майже нічого не бачив. На його зауваження про невручення йому прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу йому відповіли, що у судовому засіданні прокурор таке клопотання зачитає.
Наведене, на переконання апелянта, є грубим порушенням Конституції України та КПК України.
Крім того, зазначає, що ухвали про залучення іншого захисника йому також надано не було.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримали.
Прокурор ОСОБА_7 у задоволенні апеляційних вимог заперечив.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження №0000957 від 13 березня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
У межах даного кримінального провадження слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Львова до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строк дії якого неодноразово було продовжено.
Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду; перешкоджати встановленню істини у справі; вчинити інші кримінальні правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у даному кримінальному провадженні.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.
При цьому доводи апеляційної скарги про те, що у порушення його прав судове засідання було проведене у режимі відеоконференції не заслуговують на увагу, оскільки п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України передбачено, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), зокрема, у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.
Як слідує з ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 3 березня 2022 року, судове засідання у кримінальному провадженні №0000957 від 13 березня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вирішено проводити в режимі відеоконференції з Державною установою «Львівська установа виконання покарань (№19)», оскільки на території України запроваджено воєнний стан та конвойною службою неможливо доставити обвинуваченого ОСОБА_6 до Шевченківського районного суду м. Львова.
Таким чином, суд, призначивши судове засідання з розгляду вказаного вище кримінального провадження у режимі відеоконференції, діяв відповідно до вимог ст. 336 КПК України.
Покликання на те, що обвинувачений через перебої зі зв`язком не був ознайомлений з тим, що відбувалося у судовому засіданні, не ґрунтуються на матеріалах справи, адже з наявного у контрольному провадженні журналу та копії звукозапису судового засідання вбачається, що ОСОБА_6 висловлював свою позицію з приводу клопотання прокурора та проведення засідання у режимі відеоконференції.
Крім того, безпідставними є твердження апелянта про те, що судове засідання відбулось у відсутності його захисника, адже з журналу судового засідання та оскаржуваної ухвали вбачається, що інтереси обвинуваченого представляв адвокат ОСОБА_8 . Останній був залучений для надання безоплатної вторинної правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_6 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 3 березня 2022 року у зв`язку з зупиненням свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 .
З огляду на те, що суд зобов`язаний залучити обвинуваченому захисника у передбачених ст. 49 КК України випадках, існували підстави для залучення захисника ОСОБА_6 , такий був залучений у порядку, визначеному чинним кримінальним процесуальним законом, а тому колегія суддів вважає, що право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист не було порушено.
Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені обвинуваечним у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 4 березня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4