Провадження № 1-кп/554/1252/2022
В И Р О К
іменем України

31.10.2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження за № 0001628 від 15.08.2022 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 14.08.2022 року о 18 год. 50 хв., перебуваючи біля домоволодіння № 6, по пров. Комунальному у м. Полтаві, маючи умисел, направлений на викрадення офіційного документу, діючи з корисливого мотиву, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що банківська картка, згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, таємно викрав із гаманця ОСОБА_4 банківську картку N НОМЕР_1 , видану АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я останньої, при цьому попередньо знаючи ПІН-код доступу до вказаної банківської картки. Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним викраденим офіційним документом на власний розсуд.
У подальшому, ОСОБА_6 , в період часу з 19 год. 10 хв. по 19 год. 15 хв., 14.08.2022 року, в період дії на території України воєнного стану, введеного 24.02.2022 року Указом Президента України за № 64/2022, строк дії якого було продовжено, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами із банківської карти, належної ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що він посягає на чуже майно та не має права розпоряджатися ним, знаючи ПІН-код доступу до викраденої платіжної банківської картки N НОМЕР_1 , виданої АТ КБ «ПриватБанк», діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав грошові кошти, що перебували на рахунку вказаної платіжної картки, шляхом зняття готівки із вказаної банківської карти через банкомат АТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Степового Фронту, 48, попрохавши про зняття свого знайомого, знявши таким чином грошові кошти у сумі 20000 грн. 00 коп. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Фактичні обставини справи не оспорював, підтвердивши факти і обставини їх вчинення, так як це зазначено вище. Також зазначив, що банківську картку він викрав 14.08.2022 року та того ж дня зняв із неї грошові кошти. Він розумів, що вказана банківська картка та грошові кошти на ній йому не належали, дозволу забирати картку та знімати за її допомогою грошові кошти, у нього не було. Розмір викрадених грошових коштів - 20000 грн. 00 коп. не оспорює. Розумів, що вчиняє викрадення під час дії в Україні воєнного стану.

Пояснення ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Крім того, потерпіла ОСОБА_4 під час судового розгляду пояснила, що у вечірній час 14.08.2022 року вона поверталась додому із сумкою. Її зустрів племінник ОСОБА_5 , який допоміг їй донести сумку. Після того, як вона зайшла у будинок, на мобільний телефон почали приходити повідомлення, що з її банківської картки хтось знімає гроші. Загалом 14.08.2022 року було викрадено 20000 грн. 00 коп. Вона здогадалась, що банківську картку та грошові кошти із неї викрав саме ОСОБА_5 . До теперішнього часу він спричинену шкоду не відшкодував, гроші не повернув.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що були вчинені кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , кримінальні правопорушення були вчинені обвинуваченим, в діяннях обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, а тому вина ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він в силу ст. 89

КК України несудимий, має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, на обліку у лікарів не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.062005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які є тяжким злочином та кримінальним проступком відповідно, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки, думку прокурора, яка вважала за доцільне призначення покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням, суд приходить до висновку, що виправлення, перевиховання ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд також вважає за необхідне застосувати положення ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На підставі ст. 75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання з іспитовим строком три роки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази два оптичних носія інформації, а саме: DVD-R 16х диски, об`ємом пам`яті на 4.7 GB, 120 min, кожний приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -