Номер провадження: 11-кп/813/1338/22
Справа № 490/8361/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальному провадженні Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_10 на вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 08 червня 2022 року у кримінальному провадженні, до ЄРДР за №0000128 від 05 квітня 2016 року відносно

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоукраїнка Березнегуватського району Миколаївської області, громодянина України, з вищою освітою, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого в вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 червня 2021 року ОСОБА_9 визнано невинуватим та виправдано на підставі п.2) ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.369 - 2 КК України.

Вирішено питання стосовно речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді застави в розмірі 512 000 (п`ятсот дванадцять тисяч) гривень вирішено скасувати після набрання вироком законної сили.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався в тому, що він, обіймаючи посаду першого заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації, достовірно знаючи, що спеціальні дозволи на користування надрами надаються Державною службою геології та надр за умови погодження надання надр у користування обласними радами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого протиправного збагачення, за попередньою змовою групою осіб, спільно з радником голови обласної ради відділу з питань забезпечення діяльності керівництва Миколаївської обласної ради ОСОБА_11 , використовуючи авторитет займаної посади та завдяки своєму службовому становищу вчинив зловживання впливом, яке виявилося:

- 20 травня 2016 року, близько 13 год., поблизу адміністративної будівлі Миколаївської обласної державної адміністрації та Миколаївської обласної ради за адресою: м.Миколаїв, вул.Адміральська, 22, у висловленні шляхом безпосередніх дій співвиконавця злочину ОСОБА_11 директору ТОВ «ЄЛК-БУД» ОСОБА_12 пропозиції здійснити вплив на прийняття особами, уповноваженими на виконання функцій держави, - керівництвом і депутатами Миколаївської обласної ради рішення про погодження надання ТОВ «ЄЛК-БУД» спеціального дозволу на користування надрами для промислової розробки родовища вапняку «Новомиколаївське» на території Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, за надання неправомірної вигоди у розмірі 100 тис. доларів США, що станом на 20 травня 2016 року за офіційним курсом НБУ складало 2 525 957,10 грн.;

- 23 травня 2016 року, о 12 год. 45 хв., у висловленні шляхом безпосередніх дій співвиконавця злочину ОСОБА_11 директору ТОВ «ЄЛК-БУД» ОСОБА_12 пропозиції здійснити вплив на прийняття особами, уповноваженими на виконання функцій держави, - керівництвом і депутатами Миколаївської обласної ради рішення про погодження надання ТОВ «ЄЛК-БУД» спеціального дозволу на користування надрами для промислової розробки родовища вапняку «Новомиколаївське» на території Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, за надання неправомірної вигоди у зменшеному на прохання ОСОБА_12 розмірі - в сумі 90 тис. доларів США, що станом на 23 травня 2016 року за офіційним курсом НБУ складало 2 268 135,54 грн.;

- 30 травня 2016 року, близько 18 год. 30 хв., у приміщення кафе «TURCOFFEE» за адресою: м.Миколаїв, вул.Шнеєрсона, 39, у одержанні шляхом безпосередніх дій співвиконавця злочину ОСОБА_11 від директора ТОВ «ЄЛК-БУД» ОСОБА_12 частини визначеного розміру неправомірної вигоди для ОСОБА_11 у сумі 10 тис. доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 травня 2016 року складало 251 360,25 грн., за вплив на прийняття особами, уповноваженими на виконання функцій держави, - керівництвом і депутатами Миколаївської обласної ради рішення про погодження надання ТОВ «ЄЛК-БУД» спеціального дозволу на користування надрами для промислової розробки родовища вапняку "Новомиколаївське" на території Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області;

- 03 червня 2016 року, близько 17 год. 40 хв., на перехресті вулиць 68 Десантників та 3-ої Слобідської в м.Миколаєві, в салоні транспортного засобу «Honda CR-V», держаний номер НОМЕР_1 , у одержанні для себе шляхом безпосередніх дій необізнаного у злочинних намірах ОСОБА_13 решти означеного розміру неправомірної вигоди в сумі 80 тис. доларів США, що станом на 03 червня 2016 року за офіційним курсом НБУ складало2 004 096,56 грн., за вплив на прийняття особами, уповноваженими на виконання функцій держави, - керівництвом і депутатами Миколаївської обласної ради рішення про погодження надання ТОВ «ЄЛК-БУД» спеціального дозволу на користування надрами для промислової розробки родовища вапняку "Новомиколаївське" на території Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області.

Зазначені дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України, а саме як пропозиція здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання неправомірної вигоди для себе, та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

За результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України, вчинене ОСОБА_9 та виправдав останнього на підставі п.2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальному провадженні Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_10 просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону України від 10.11.2015 року за №770-VIII) та призначити йому покарання у виді однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права займатися діяльністю чи обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та фінансово-господарських обов`язків на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності строком на три роки.

Крім того, прокурор просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 судові витрати на загальну суму 880 грн. 30 коп., які складають вартість проведеної під час досудового розслідування судово-технічної експертизи документів (висновок експерта від 12.07.2016 №83).

Речові докази у виді 784 банкнот імітаційних засобів та 1600 доларів США загальною сумою 80 тис. дол. США, які є предметом неправомірної вигоди та належать УСБУ в Миколаївській області, зберігати при справі до закінчення судового розгляду справи стосовно співвиконавця ОСОБА_11 .

Інші речові докази та арештоване майно повернути їх законним володільцям.

Вимоги апеляційної скарги прокурор обґрунтував наступними доводами:

1)суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що органами військової прокуратури досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалось з порушенням правил підслідності, визначених у ст.216 КПК України; прокурор стверджував, що, у зв`язку з необхідністю забезпечення безперервної роботи правоохоронних органів держави у боротьбі з корупційними кримінальними правопорушеннями підпунктом 3 пункту 2 розділу 11 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України`від 14.10.2014 № 1698-VII, а також Законом України «Про внесення зміни до Кримінального процесуального кодексу України щодо кримінальних проваджень, які розслідуються слідчими органів прокуратури» від 24.12.2015 №916-VIIl були внесені зміни до пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, згідно з якими до початку діяльності Національного антикорупційного бюро України, а також упродовж перехідного періоду для формування та повноцінного функціонування нового органу правопорядку після початку його діяльності розпочаті слідчими органів прокуратури кримінальні провадження про злочини, підслідні Національному антикорупційному бюро України, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури до заківчення досудового розслідування, але не довше двох років;

2)суд безпідставно визнав в якості недопустимих доказів протоколи про результати проведених під час досудового розслідування негласних (слідчих) розшукових дій, в зв`язку з ненаданням стороні захисту доступу до ухвал апеляційного суду про дозвіл на їх проведення під час виконання вимог ст.290 КПК України на етапі завершення досудового розслідування;

3)неправильним є висновок суду про те, що оскільки контроль за вчиненням злочину закінчився відкритим фіксуванням, то відповідно до ч.4 ст.271 КПК України, протокол про хід проведення цієї негласної слідчої (розшукової дії мав складатись у присутності обвинуваченого ОСОБА_9 ;

4)упередженим є висновок суду про недопустимість як доказів протоколів з відповідними додатками про результати проведення НСРД стосовно заявника ОСОБА_12 .

Прокурор наголосив, що рішення суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_9 ґрунтується на припущеннях, є надуманим та відверто спотворює фактичні обставини кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких зазначив, що обвинувачення його підзахисного базується виключно на припущеннях, а висновки викладені в обвинувальному акті не відповідають фактичним обставинам справи.

Захисник вважає, що оскаржений вирок був ухвалений з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Позиції учасників апеляційного провадження в судовому засіданні.

Прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальному провадженні Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_10 та просили її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити оскаржений вирок без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильність висновку суду першої інстанції про те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалось органами військової прокуратури з порушенням правил підслідності, визначених у ст.216 КПК України з таких підстав.

Так, приводом для початку досудового розслідування стала заява ОСОБА_12 від 23.05.2016 року, що була подана до Військової прокуратури Миколаївського гарнізону, відповідно до якої, 23.05.2016 року під час його спілкування з ОСОБА_9 , останній вимагав через інших своїх підлеглих, а саме ОСОБА_14 та ОСОБА_11 надати 90 тисяч доларів США за видачу його товариству дозволу на спеціальне користування надрами. (т. 2 а.к.п. 243).

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, у той же день - 23.05.2016 року старшим слідчим Військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону ОСОБА_15 були внесені відомості до ЄРДР у кримінальному провадженню № 0000215, в якому зазначено, що 23.05.2016 року на підставі усної зави (повідомлення) з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 368 КК України було внесено відомості про те, що 23 травня 2016 року надійшла заява гр. ОСОБА_16 , відповідно до якої службові особи Миколаївської обласної державної адміністрації, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучі обізнаними про намагання гр. ОСОБА_16 отримати спеціальний дозвіл на користування надрами на Новомиколаївському родовищі пиляних вапняків, вимагають, через посібників, надати неправомірну вигоду у розмірі 90 тисяч доларів США за надання зазначеного дозволу. При цьому органом досудового розслідування було визначено Військову прокуратуру Миколаївського гарнізону Південного регіону. (т. 2 а.к.п. 93).

Тобто, при внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурору було відомо як про коло осіб, на яких вказує заявник, так і про суму неправомірної вигоди в розмірі 90 000 доларів США, яку вимагають у заявника, що станом на 23.05.2016 року за офіційним курсом НБУ складало 2 268 135,54 грн., адже ОСОБА_12 в заяві було чітко зазначено, як осіб які вимагали неправомірну вигоду так і суму в розмірі 90 000 тисяч доларів США.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено розмір мінімальної заробітної плати у 2016 році з 1 травня - 1450 гривень. Таким чином, розмір неправомірної вигоди, що визначалась за предмет стверджуваного злочину, перевищував розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на час вчинення злочину, більше ніж в 500 разів.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, яка діяла на момент подання заяви, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, Детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків).

Відповідно до ч.2 ст.218 КПК України, якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Прокурор розглядає письмове повідомлення слідчого протягом десяти днів з дня його отримання та в разі підтвердження наведених у ньому обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності. Прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

Враховуючи наведедені обставини, суд першої інстанції дійщов правильного висновку про те, що згідно заяви про вчинення злочину та відомостей, внесених до ЄРДР, вказане кримінальне провадження підслідне детективам НАБУ, оскільки розмір неправомірної вигоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на час вчинення злочину, а злочин вчинено службовою особою державного органу.

У своїй апеляційній скарзі прокурор стверджував, що, в зв`язку з необхідністю забезпечення безперервної роботи правоохоронних органів держави у боротьбі з корупційними кримінальними правопорушеннями підпунктом 3 пункту 2 розділу 11 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України`від 14.10.2014 № 1698-VII, а також Законом України «Про внесення зміни до Кримінального процесуального кодексу України щодо кримінальних проваджень, які розслідуються слідчими органів прокуратури» від 24.12.2015 №916-VIIl були внесені зміни до пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, згідно з якими до початку діяльності Національного антикорупційного бюро України, а також упродовж перехідного періоду для формування та повноцінного функціонування нового органу правопорядку після початку його діяльності розпочаті слідчими органів прокуратури кримінальні провадження про злочини, підслідні Національному антикорупційному бюро України, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Національне антикорупційне бюро України, як державна інституція, було створене Указом Президента України від 16.04.2015 року №217/2015 та почало функціонувати 30.11.2015 року.

З цих підстав, апеляційний суд констатує, що «Прикінцеві положення» Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України`від 14.10.2014 № 1698-VII, а також Закону України «Про внесення зміни до Кримінального процесуального кодексу України щодо кримінальних проваджень, які розслідуються слідчими органів прокуратури» від 24.12.2015 №916-VIIl, застосовуються до кримінальних проваджень, які були зареєстровані до створення та початку функціювання Національного антикорупційного бюро України.

Разом з тим, відповідно до витягу, відомості до ЄРДР у кримінальному провадженню №0000215 з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.368 КК України, були внесені 23.05.2016 року, тобто після початку функціонування Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження 25 травня 2016 року постановою заступника військового прокурора Південного регіону України доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000215 від 23.05.2016 року іншому органу - слідчому відділу слідчого управління військової прокуратури Південного регіону України. (т. 2 а.к.п. 99-100). В обґрунтуванні вказаної постанови прокурор зазначив, що вивченням матеріалів вказаного кримінального провадження встановлено, що службові особи виконавчої влади та місцевого самоврядування Миколаївської області, які причетні до вчинення вказаного правопорушення, ймовірно мають зв`язки серед правоохоронних, судових, державних органів цієї області, які сприятимуть в уникненні їх від кримінальної відповідальності, а тому військова прокуратура Миколаївського гарнізону з об`єктивних причин не може забезпечити ефективність досудового розслідування кримінального провадження № 0000215 від 23.05.2016 року.

В свою чергу, суд першої інстанції констатував, що в тексті вказаної постанови зазначено, що заступник військового прокурора Південного регіону України розглянув матеріали кримінального провадження, отже при винесенні вказаної постанови йому було відомо про коло осіб, які є фігурантами вказаного кримінального провадження, а також - про суму неправомірної вигоди в розмірі 90.000 доларів США, яка є предметом вказаного злочину, що вказувало про те, що це кримінальне провадження було підслідно детективам Національного Антикорупційного Бюро України.

При цьому, відповідно до наданого суду обвинувального акту, за версією органів досудового розслідування та публічного обвинувачення злочин був вчинений першим заступником голови Миколаївської обласної державної адміністрації ОСОБА_9 та помічником голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_11 щодо громадянина ОСОБА_12 .

Предметом вказаного злочину є неправомірна вигода у загальному розмірі 90.000 доларів США, що на час тих подій за офіційним курсом НБУ складало 2 268 135,54 грн.

Досудове розслідування в даному кримінальному провадженні проводилось слідчими військової прокуратури Миколаївського гарнізону та слідчими військової прокуратури Південного регіону України.

В провадженні НАБУ дане кримінальне провадження не перебувало, що також підтверджено листом прокурора відділу Головної військової прокуратури від 28.07.2016 року за № 10/1/3-21111-16. (т. 8 а.к.п. 15).

Оцінюючи викладені обставини, суд першої інстанції зазначив про те, що компетенція органів досудового розслідування щодо розслідування певних категорії злочинів є вичерпно визначеною у статті 216 Кримінального Процесуального Кодексу України, яка передбачає предметну підслідність органів Національної поліції, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів державного бюро розслідувань, органів Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділів детективів, підрозділів внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Застосування цих законодавчих приписів до фактичних обставин розслідування цього кримінального провадження призводить до того, що відповідно до статті 216 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого раніше підозрювався, а наразі обвинувачується ОСОБА_9 могло бути віднесено лише до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Проте, всупереч цим нормам законодавства 23 травня 2016 року Військовий прокуратур Миколаївського гарнізону Південного регіону визначив підслідність за слідчими військової прокурати Миколаївського гарнізону Південного регіону, а 25 травня 2016 року заступник військового прокурора Південного регіону України визначив підслідність за слідчим відділом слідчого управління військової прокуратури Південного регіону України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в результаті прийняття таких процесуальних рішень прокурор допустив порушення процесуального закону в частині визначення підслідності, що в ході досудового розслідування усунуте не було.

Так, Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у Постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 761/34909/17 сформулював правову позицію, відповідно до якої підслідність кримінальних проваджень визначається виключно кримінальним процесуальним законом, а саме статтею 216 Кримінального Процесуального Кодексу України. Для реалізації ж прокурором повноваження, передбаченого у частині 5 статті 36 цього Кодексу, законом передбачена обов`язкова передумова, яка полягає у тому, що досудове розслідування має здійснюватись відповідним органом, визначеним у ст.216 цього Кодексу, та має бути додатково встановлений факт неефективності здійснюваного розслідування за його наслідками.

В даному випадку, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 було розпочате за ознаками злочину, передбаченого частиною 4 статті 368 Кримінального Кодексу України, в порушення наведених вище норм не передавалось у встановленому законодавством порядку з дотриманням правил підслідності детективам Національного Антикорупційного бюро України для здійснення досудового розслідування.

Передбачених частиною 5 статті 36 Кримінального Процесуального Кодексу України, підстав доручати здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні іншому органу, ніж той, що прямо визначений у ст. 216 цього Кодексу, у прокурора не було.

Відповідно до правової позиції, сформульованій у вказаній вище Постанові, за таких обставин суд має констатувати, що в цьому випадку органи прокуратури діяли поза межами наданих їм процесуальним законом повноважень.

Разом з тим, суд першої інстанції надав оцінку твердженням прокурора про те, що відомості про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 в дійсності були виявленими під час здійснення кримінального провадження відносно ОСОБА_17 ; вчинені ОСОБА_17 та ОСОБА_9 кримінальні правопорушення протягом певного періоду часу розслідувались в межах одного кримінального провадження. До того ж, з метою дотримання вимог ст.216 КПК України, вказане кримінальне провадження листом Військового прокурора Південного регіону України від 21.06.2016 року за № 06/03-331 вих. 16 було направлено Керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, згідно якого було направлено на вивчення матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 10000128 від 05.04.2016 року, щодо визначення підстав здійснення досудового розслідування детективами НАБ України (т. 5 а.к.п. 137-138).

Однак, листом в.о. керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 24.06.2016 року за № 06-266вих-16 матеріали кримінального провадження №10000128 від 05.04.2016 року, було повернуто до Військової прокуратури Південного регіону. (т. 5 а.к.п. 139-141).

У зв`язку із такою позицією САП, Військовим прокурором Південного регіону України від 07.07.2016 року було подано рапорт Генеральному прокурору України про можливість проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 та інших військовою прокуратурою Південного регіону України. (т. 5 а.к.п. 142-144).

Генеральним прокурором України від 14.07.2016 року резолюцією було скеровано вказаний документ до головного військового прокурора ОСОБА_18 з вказівкою про забезпечення подальшого досудового розслідування. (т. 5 а.к.п. 145).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, оцінивши вказані документи та доводи прокурора дійшов правильного висновку про те, що, крім іншого, саме вказані документи і підтверджують порушення прокурором вимог КПК України щодо порушення підслідності, з таких підстав.

Статтею 216 КПК України, встановлено, що для даної категорії кримінальних справ органом досудового розслідування є НАБУ.

САП в розумінні КПК не є органом досудового розслідування, тож направлення кримінального провадження до САП суперечить вимогам діючого законодавства.

Крім того, в даному випадку прокурор в кримінальному провадженні повинен був своєю постановою встановити підслідність за НАБ України і тоді передати матеріали кримінального провадження органу досудового розслідування. Передача кримінального провадження з одного органу досудового розслідування до іншого відбувається на підставі процесуального рішення прокурора, яке відповідно до ст.110 КПК України оформлюється у вигляді постанови.

Між тим, у даному кримінальному провадженні рокурором постанова про визначення підслідності за НАБУ не була винесена і справа до НАБУ не направлялась у встановленому законом порядку.

Направлення кримінального провадження до іншого органу досудового розслідування без процесуального рішення прокурора, а лише супровідним листом суперечить діючому законодавству.

Право прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні має лише прокурор процесуальний керівник.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції зазначив про те, що, отримавши кримінальне провадження з супровідним листом, прокурор САП був позбавлений відповідно до діючого законодавства на прийняття будь-яких рішень, тож єдине законне рішення яке він міг прийняти, це повернути справу до військової прокуратури Південного регіону супровідним листом, що фактично і було зроблено.

Крім того, ст.214 КПК України, чітко встановлює строк для передачі справи до відповідного органу досудового розслідування, а саме негайно, але не пізніше наступного дня. За обставин даного кримінального провадження матеріали до НАБУ прокурор повинен був передати не пізніше 24.05.2016 року в установленому законом порядку, однак в порушення цих вимог Закону прокурор супровідним листом направив матеріали до САП і то лише 21.06.2016 року. Фактично після проведення всіх слідчих (розшукових) дій.

Також, прокурором на підтвердження своїх доводів в цій частині було надано постанову Генерального Прокурора України від 14.07.2016 року про доручення здійснення досудового розслідування, якою доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.368 та ч.1 ст.209 КК України, слідчому Військової прокуратури Південного регіону України. Підставами для винесення вказаної постанови стало введення в дію чистини 5 ст.216 КПК України (т. 9 а.к.п. 196-197).

Так, дійсно частина 10 статті 216 Кримінального Процесуального Кодексу України, передбачає, що якщо під час досудового розслідування буде встановлено інші кримінальні правопорушення, вчинені особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із кримінальними правопорушеннями, вчиненими особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, і які не підслідні тому органу, який здійснює у кримінальному провадженні досудове розслідування, прокурор, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, у разі неможливості виділення цих матеріалів в окреме провадження своєю постановою визначає підслідність всіх цих кримінальних правопорушень. При цьому порядок дій у разі, якщо під час досудового розслідування кримінального провадження буде встановлене інше кримінальне правопорушення, яке підслідне саме детективам Національного Антикорупційного Бюро України, діючим законодавством окремо не визначений.

В той же час аналіз інших норм діючого законодавства, що регулюють порядок здійснення кримінальних проваджень, підслідних саме цьому органу, зокрема - стаття 1 Закону України "Про Національне Антикорупційне Бюро України", яка визначає НАБУ, як спеціально створений для розслідування та попередження злочинів, віднесених законом до його підслідності, та частини 5 статті 36 Кримінального Процесуального Кодексу України, яка прямо забороняє передавати підслідні цьому органу кримінальні провадження до інших органів у разі неефективності досудового розслідування - призводить до висновку про те, що навіть у такому випадку підслідність справ відповідних категорій не може бути зміненою та здійснення їх досудового розслідування не може доручатись іншим органам.
Разом з тим, законодавча невизначеність такої ситуації поза розумним сумнівом доводить, що у разі її виникнення виникає спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Відповідно до частини 5 статті 218 Кримінального Процесуального Кодексу України такий спір має бути вирішеним Генеральним Прокурором України.

Суд першої інстанції вірно констатував те, що допустимих доказів вирішення такого спору саме Генеральним Прокурором України публічне обвинувачення суду не надало.

Прокурором під час судового розгляду кримінального провадження було надано відповідну постанову лише 22.07.2020 року, яка була відкрита стороні захисту 22 липня 2020 року.

Між цим, відповідно до наведених вище приписів статті 290 Кримінального Процесуального Кодексу України, цей процесуальний документ, як такий, що був у розпорядженні сторони обвинувачення, більше того, визначав діяльність органів досудового розслідування, мав бути відкритий стороні захисту при закінченні досудового розслідування.

Матеріали справи доводять, що під час досудового розслідування сторона захисту наполегливо вживала заходів щодо отримання процесуального документу, на підставі якого це кримінальне провадження не здійснювалось детективами НАБУ, але ця постанова стороні захисту надана не була. Судом під час судового розгляду також вживались заходи щодо отримання документів, на підставі яких це кримінальне провадження не розслідувалось детективами НАБУ, але прокурор надав лише згадані вище матеріали листування та вказував, що жодних постанов з цього приводу не було винесено, а підставами для проведення досудового розслідування саме військовою прокуратурою Південного регіону України була резолюція Генерального Прокурора України від 14.07.2016 року.

Однак, в резолюції Генерального прокурора України заступнику генерального прокурора України - головному військовому прокурору України ОСОБА_18 зазначалось про організацію досудового розслідування. Разом з тим, жодним чином не вказувалось на проведення вказаного досудового розслідування військовою прокуратурою Південного регіону України і, тим більше, вказана резолюція не містить номеру кримінального провадження і будь яких прив`язок до документа, на виконання якого вона надана (т.5 а.к.п.145).

Апеляційний суд зазначає, що законодавець, розподіливши кримінальні правопорушення в межах підслідності різних органів досудового розслідування, виходив із презумпції, що саме цей орган здатний здійснити належне досудове розслідування кримінальних проваджень щодо зазначеного переліку кримінальних правопорушень: у силу характеристик кримінального правопорушення, організаційних можливостей органу, звичаїв, потреб у спеціалізації тощо. Певний «пріоритет» у аспекті підслідності надано лише НАБУ, оскільки забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування - без винятків, а також НАБУ та ДБР у провадженнях щодо народного депутата - забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, вчиненого народним депутатом України, іншим органам досудового розслідування, крім Національного антикорупційного бюро України та центрального апарату Державного бюро розслідувань відповідно до їх підслідності. В усіх інших випадках законом резюмується, що досудове розслідування має здійснюватися із дотриманням правил підслідності. Адже стратегічна мета інституту підслідності полягає в забезпеченні права особи на об`єктивне й неупереджене розслідування, і як результат - гарантування передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права особи на справедливий суд.

При оцінці ефективності досудового розслідування слід виходити з того, що ефективність досудового розслідування є співвідношенням процесуальних дій, процесуальних рішень, реалізованих учасниками кримінального провадження, а також їх результатів із положеннями КПК, що визначають підстави, умови і порядок їх проведення чи прийняття, з урахуванням оптимальних затрат часу та зусиль на це.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях виокремив таку систему критеріїв ефективності досудового розслідування: 1) метою проведення досудового розслідування завжди має бути досягнення завдань кримінального провадження (спрямованість на досягнення завдань кримінального провадження); 2) здійснення досудового розслідування повинно відповідати принципу законності, зокрема забезпечувати ефективне виконання положень національного законодавства (законність); 3) досудовому розслідуванню має бути притаманна засада публічності (ініціативності органу досудового розслідування), яка полягає в оперативній реакції на вчинене кримінальне правопорушення компетентною особою, яка не залежатиме від волі зацікавлених осіб (публічність); 4) вимога розумної швидкості досудового розслідування, що передбачає здійснення процесуальних дій на цьому етапі судочинства без зайвих затримок, їх своєчасність, відсутність необґрунтованого зупинення кримінального провадження тощо (розумна швидкість); 5) всебічність та повнота застосування заходів, спрямованих на розкриття кримінального правопорушення, яка насамперед, передбачає правильність, послідовність та логічність отримання доказів та оперування ними, обґрунтування процесуальних рішень (всебічність та повнота розслідування); 6) незалежність та неупередженість особи, яка здійснює досудове розслідування кримінального правопорушення (незалежність та неупередженість); 7) прозорість досудового розслідування, захист прав та інтересів потерпілого та його родичів, що передбачає своєчасне надання їм процесуального статусу, залучення до проведення процесуальних дій, ознайомлення з матеріалами провадження (прозорість); 8) врахування під час досудового розслідування індивідуальних особливостей особи правопорушника, зокрема, його віку, гендерної належності, національності (індивідуалізація); 9) диференціація форм досудового розслідування з метою його оптимізації (диференціація форм розслідування).

Для констатації неефективності досудового розслідування необхідна оцінка досудового розслідування для того, щоб прийняти рішення про доручення здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу.

Наявність відповідних відомостей, які стосуються конкретного кримінального провадження, щодо його неефективності відповідним прокурором може бути встановлена на будь-якій стадії досудового розслідування, в тому числі і на його початку, та бути підставами для прийняття рішення в порядку та відповідно до вимог ч. 5 ст. 36 КПК.

Надання прав, покладення обов`язків та визначення обсягу відповідальності за своєю юридичною природою потребує письмової форми заради уникнення суб`єктивізму та забезпечення правової визначеності.

У кожному конкретному випадку наявність таких підстав має бути обґрунтована у відповідній постанові прокурора, адже зміна передбаченої законом підслідності, як видається, має розглядатися як екстраординарна процедура порівняно із загальним порядком визначення підслідності, за яким вирішення цього питання є предметом законодавчого регулювання, а не предметом дискреції.

Відповідна постанова Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури, їх перших заступників та заступників про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування має відповідати вимогам ст.110 КПК, у тому числі бути вмотивованою, надавати обґрунтоване пояснення щодо фактичних та юридичних підстав прийнятого рішення.

Відповідно до частини 5 статті 36 Кримінального Процесуального Кодексу України Генеральний прокурор України, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування.

Апеляційний суд зазначає, що у ч. 5 ст. 36 КПК виписано наступну систему елементів процедури: а) належний суб`єкт (Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники); б) оцінка досудового розслідування як неефективного; в) відображення такої оцінки у відповідному процесуальному рішенні - постанові; г) вмотивованість такої постанови.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 14 квітня 2020 року (справа 761/34909/17) дійшла висновку про те, що передумовою реалізації прокурором передбачених ч. 5 ст. 36 КПК повноважень має бути здійснення відповідним органом, визначеним у ст. 216 КПК, досудового розслідування в кримінальному провадженні та встановлення за наслідками такого розслідування його неефективності.

Відповідно до змісту оскарженого вироку суд першої інстанції зазначив, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей щодо неефективного досудового розслідування.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі обставини здатні породити обґрунтовані сумніви у своєчасності винесення постанови, Генерального Прокурора України від 14.07.2016 року про доручення здійснення досудового розслідування, та відповідно до імперативних приписів частини 11 статті 290 Кримінального Процесуального Кодексу України унеможливлює визнання цієї постанови допустимим доказом.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що спір про підслідність міг виникнути в даному кримінальному провадженні 25.05.2016 року, а саме після об`єднання кримінального провадження № 10000128 від 05.04.2016 року відносно ОСОБА_17 та кримінального провадження №10000215 від 23.05.2016 року відносно ОСОБА_9 .

Між тим, нормами КПК України фактично встановлюється негайне прийняття рішень у випадку визначення та зміни підслідності з метою отримання доказів уповноваженим на те органом і запобіганню порушенню прав осіб у кримінальному провадженні.

Однак, прокурором в кримінальному провадженні було ініційовано питання про вирішення визначення підслідності перед Генеральним Прокурором України лише 14.07.2016 року.

Враховуючи викладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вищенаведені обставини свідчать про неможливість визнати постанову Генерального Прокурора України від 14.07.2016 року про доручення здійснення досудового розслідування, якою доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 1 ст. 209 КК України, слідчому Військової прокуратури Південного регіону України, такою що може бути використана судом як допустимий доказ для підтвердження повноважень проведення досудового розслідування слідчими військової прокуратури Південного регіону України.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у Постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 761/34909/17 сформулював правову позицію, відповідно до якої здійснення досудового розслідування не уповноваженими на те органами є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 640/5023/19 (провадження № 51-2917кмо20) вказала про те, що докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.

У вказані постанові Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду вказала на те, що у теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні - це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Також, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила про те, що, у разі доручення Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування без встановлення неефективності досудового розслідування органом досудового розслідування, визначеним ст.216 КПК, зазначені уповноважені особи діятимуть поза межами своїх повноважень. У такому випадку матиме місце недотримання належної правової процедури застосування ч. 5 ст. 36 КПК та порушення вимог статей 214, 216 КПК.

За таких обставин, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку про те, що наслідком недотримання належної правової процедури як складового елементу принципу верховенства права є визнання доказів, одержаних в ході досудового розслідування недопустимими на підставі ст.86, п.2 ч.3 ст.87 КПК як таких, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.
Враховуючи викладене, апеляційний суд зазначає про те, що здійснення досудового розслідування неуповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими. На думку апеляційного суду органи прокуратури діяли поза межами наданих їм процесуальним законом повноважень, тому суд першої інстанції на підставі ст. 87 КПК правильно вказав на недопустимість отриманих у результаті відповідних слідчих дій доказів та неможливість покладення їх в основу обвинувального вироку.

При цьому апеляційний суд зазначає про те, що посилання суду першої інстанції на положення ч.7 ст.214 КПК України та помилкове зазначення, що відомості до ЄРДР були внесені прокурором, не спростовують наведені висновки суду про те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалось органами військової прокуратури з порушенням правил підслідності визначених у ст.216 КПК України.

Разом з тим, у своїй апеляційній скарзі прокурор наголошував на тому, що рішення суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_9 ґрунтується на припущеннях, є надуманим та відверто спотворює фактичні обставини кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає вказані доводи прокурора необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту та на підставі доказів, наданих суду сторонами кримінального провадження.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на його користь, саме у цьому полягає основоположний принцип презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №1-31/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та постанови законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ при винесенні вироків» №5 від 29.06.1990 року, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а всі сумніви у справі, в тому числі що стосуються достатності зібраних фактичних даних, якщо вичерпані всі можливості їх доповнення та усунення, повинні тлумачитися і вирішуватися на користь підсудних.

Положеннями статей 370, 373 КПК України регламентовано, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, у правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається обвинувальний ухил, по суті якого кожен, хто постав перед судом повинен бути визнаний винним, а навпроти гарантується та усіляко забезпечується презумпція невинуватості особи. Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу. При цьому, саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не буде доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Виправдовуючи ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України, суд першої інстанції з достатньою повнотою мотивував своє рішення та прийшов до вірного висновку, що з урахуванням отриманих в суді показань обвинуваченого, свідків, змісту досліджених судом документів та речових доказів, встановленої відсутності допустимості частини доказів, а також неможливості сукупністю безпосередньо досліджених в суді інших допустимих доказів «поза розумним сумнівом» спростувати показання ОСОБА_9 про його непричетність до пропозиції здійснити вплив

на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання неправомірної вигоди для себе, та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та зробив висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд констатує, що, згідно з положеннями ст.62 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд у рішенні від 21 квітня 2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» та рішенні від 06 грудня 1998 року «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стаття 91 КПК України визначає, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

За змістом ст. 92 КПК України саме на сторону обвинувачення покладається обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, а й обов`язок доказування належності та допустимості поданих доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 січня 2005 року в справі «Капо проти Бельгії» зауважив, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Крім того, у своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду суд першої інстанції забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Апеляційний суд вважає, що виконавши вимоги статей 23, 94 КПК України, допитавши обвинуваченого, свідків та дослідивши докази по справі, виходячи із закріпленого в ст. 63 Конституції України принципу презумпції невинуватості та вимог ст. 370 КПК України про те, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов вірного висновку про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при викладених в обвинувальному акті обставинах.

Згідно до положень ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Так, суд першої інстанції мотивував своє рішення про недоведеність обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України на підставі аналізу доказів, зокрема:

- витягу з ЄРДР у кримінальному провадженню № 0000215 відповідно до якого, 23.05.2016 року на підставі усної зави (повідомлення) з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 368 КК України було внесено відомості про те, що 23 травня 2016 року надійшла заява гр. ОСОБА_16 про те, що службові особи Миколаївської обласної державної адміністрації, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучі обізнаними про намагання гр. ОСОБА_16 отримати спеціальний дозвіл на користування надрами на Новомиколаївському родовищі пиляних вапняків, вимагають, через посібників, надати неправомірну вигоду у розмірі 90 тисяч доларів США за надання зазначеного дозволу. Органом досудового розслідування зазначено Військову прокуратуру Миколаївського гарнізону Південного регіону. (т. 2 а.к.п. 93);

- постанови Військового прокурора Миколаївського гарнізону ОСОБА_19 від 23 травня 2016 року, якою призначено групу прокурорів в даному кримінальному провадженні. (т. 2 а.к.п. 90);

- постанови заступника військового прокурора Південного регіону України від 25 травня 2016 року, якою доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000215 від 23.05.2016 року слідчому відділу слідчого управління військової прокуратури Південного регіону України. (т. 2 а.к.п. 99-100);

- постанови заступника військового прокурора Південного регіону України від 25 травня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000215 від 23.05.2016 року, якою визначено групу прокурорів. (т. 2 а.к.п. 101-102);

- постанови прокурора від 25 травня 2016 року, якою було об`єднано матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0000128 від 05.04.2016 року за ч. 4. ст. 368 КК України та № 0000215 від 23.05.2016 року в одне провадження. Об`єднаному провадженню присвоєно номер раніше розпочатого провадження - №0000128. (т. 2 а.к.п. 104-105);

- постанови прокурора у кримінальному провадженні від 20.07.2016 року, якою з кримінального провадження № 0000148 від 23.05.2016 року виділено матеріали за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. (т. 2 а.к.п. 125-126);

- повідомлення про підозру від 05 червня 2016 року в кримінальному провадженні №0000128 від 05.04.2016 року згідно якого ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. (т. 2 а.к.п. 129-136);

- ксерокопії та оригінал заяви бариста кафе «TURCOFFEE» ОСОБА_20 від 03.06.2016 року, згідно якої надано добровільну згоду на перегляд відеозаписів за 30.05.2016 року та виготовлення копії відеозапису за вказаний день. (т. 2 а.к.п. 164, т. 6 а.к.п. 8);

- постанови прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_21 від 21.06.2016 року, якою було виділено із кримінального провадження № 0000128 від 05.04.2016 року матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України, оскільки кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_17 не пов`язане з кримінальним правопорушенням у вчиненні якого підозрюються ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (т. 2 а.к.п. 165-167);

- протоколу огляду приміщення від 03.06.2016 року, відповідно до якого огляд проводився в приміщенні кафе «TURCOFFEE», за результатами огляду відеозапис за 30.05.2016 року було скопійовано на флеш - пам`ять. (т. 2 ак.п. 168 169, т. 6 а.к.п. 5-7);

- протоколу огляду речей та документів від 05.06.2016 року, відповідно до якого предметом огляду був відеозапис з камери спостереження кафе «TURCOFFEE» на якому зафіксовано зустріч особи схожої на ОСОБА_11 та особи схожої на ОСОБА_12 . В ході зустрічі особа схожа на ОСОБА_12 поклала в газету невідомий предмет та залишила на столі. Особа схожа не ОСОБА_11 встав та пішов до бариста розраховуватись, особа схожа на ОСОБА_12 вийшов з кафе, і в цей час невідома особа забрала зі стола залишений в газеті невідомий предмет. (т. 2 а.к.п. 171 172, т. 6 а.к.п. 9-10);

- клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, адресовано слідчому судді Приморського районного суду м. Одеси. (т. 2 а.к.п. 179-187);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2016 року у справі № 522/9959/16-к (провадження № 1-кс/522/10652/16) на підставі якої до ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 5 512 000 грн. (т. 2 а.к.п. 188-190);

- листа начальника Одеської установи виконання покарань № 21 від 23.06.2016 року в якому зазначено, що 22.06.2016 року ОСОБА_9 було звільнено з під варти під заставу визначену в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2016 року. (т. 2 а.к.п. 191);

- розписки ОСОБА_9 від 24.06.2016 року в якій зазначено, що він отримав від слідчого свій паспорт громадянина України та картку платника податку. (т. 2 а.к.п. 193);

- заяви ОСОБА_9 від 24.06.2016 року в якій зазначено, що він добровільно передав закордонний паспорт слідчому ОСОБА_22 (т. 2 а.к.п. 194);

- рапорту слідчого ОСОБА_22 , без дати, в якому він зазначає, що ОСОБА_9 добровільно видав свій закордонний паспорт. (т. 2 а.к.п. 195);

- клопотання прокурора про продовження виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України від 29.07.2016 року. (т. 2 а.к.п. 196 - 202);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/12742/16-к (провадження № 1-кс/522/14366/16) від 02.08.2016 року, якою продовжено строк виконання ОСОБА_9 обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.09.2016 року. (т. 2 а.к.п. 203-208);

- клопотання прокурора в кримінальному провадженні від 07.06.2016 року про відсторонення підозрюваного ОСОБА_9 від посади першого заступника Миколаївської обласної державної адміністрації, строком на 2 місяці. (т. 2 а.к.п. 209- 216);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2016 року у справі № 522/9959/16-к (провадження № 1-кс/522/10835/16), якою ОСОБА_9 відсторонено від посади першого заступника Миколаївської обласної державної адміністрації до 04.08.2016 року. (т. 2 а.к.п. 217-219);

- клопотання прокурора в кримінальному провадженні від 29.07.2016 року про продовження строку відсторонення підозрюваного ОСОБА_9 від посади першого заступника Миколаївської обласної державної адміністрації, строком до 03.09.2016 року. (т. 2 а.к.п. 220-226);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2016 року у справі № 522/12742/16-к (провадження № 1-кс/522/14365/16), якою продовжено ОСОБА_9 відсторонення від посади першого заступника Миколаївської обласної державної адміністрації, строком до 03.09.2016 року. (т. 2 а.к.п. 227-232);

- клопотання слідчого від 25.07.2016 року про продовження строків досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме до 03.09.2016 року. (т. 2 а.к.п. 233-235);

- постанови заступника прокурора Південного регіону України від 29.07.2016 року, якою продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 03.09.2016 року. (т. 2 а.к.п. 236- 242);

- заяви ОСОБА_12 від 23.05.2016 року, що була подана до Військової прокуратури Миколаївського гарнізону, в якій заявник вказав, що 23.05.2016 року під час його спілкування з ОСОБА_9 , останній вимагав через інших своїх підлеглих, а саме ОСОБА_14 та ОСОБА_11 надати 90 тисяч доларів США за видачу його товариству дозволу на спеціальне користування надрами. (т. 2 а.к.п. 243);

- протоколу огляду від 23.05.2016 року, в якому слідчий зафіксував огляд загальнодоступної мережі Інтернет сайтів з метою встановлення наявності відомостей про громадянина ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 (т. 2 а.к.п. 244-250);

- протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.06.2016 року, згідно якого 03.06.2016 року о 22:30 в службовому кабінеті було затримано ОСОБА_9 в порядку ст. 208 КПК України. В даному протоколі відображено зауваження підозрюваного про відсутність захисника при проведенні вказаної слідчої дії. (т. 3 а.к.п. 1 - 10);

- повідомлення про підозру від 04.06.2016 року в якому ОСОБА_9 повідомлено про те, що він підозрюється в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. (т. 3 а.к.п. 11-19);

- клопотання прокурора від 02.06.2016 року про надання дозволу на проведення обшуку в службових кабінетах в адміністративній будівлі Миколаївської обласної ради та Миколаївської обласної державної адміністрації, які знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 (т. 3 а.к.п. 20-22);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2016 року у справі № 522/9959/16-к (провадження № 1- кс/522/10473/16), якою надано дозвіл на проведення обшуку в службових кабінетах в адміністративній будівлі Миколаївської обласної ради та Миколаївської обласної державної адміністрації, які знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 (т. 3 а.к.п. 23-25);

- протоколу обшуку від 03.06.2016 року з фото таблицею, згідно якого в кабінеті № 411 Миколаївської обласної державної адміністрації, в якому працює ОСОБА_9 було виявлено та вилучено ряд речей та документів. (т. 3 а.к.п. 26 - 44);

- розписки ОСОБА_13 від 06.07.2016 року, згідно якої ОСОБА_13 отримав від слідчого ОСОБА_22 грошові кошти в сумі 4975 грн. та 63 дол. США. (т. 3 а.к.п. 45);

- протоколу огляду від 04.06.2016 року в якому зафіксовано проведення слідчим огляду речей та документів вилучених під час обшуку 03.06.2016 року в Миколаївській обласній державній адміністрації. (т. 3 а.к.п. 46-52);

- фото таблиці до протоколу огляду від 03.06.2016 року. (т. 3 а.к.п. 53-91);

- протоколу обшуку від 03.06.2016 року, згідно якого було проведено обшук в кабінеті № 323 Миколаївської обласної ради, в якому працюють перший заступник голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_23 та радник голови Миколаївської обласної ради - ОСОБА_11 (т. 3 а.к.п. 92 - 97);

- протоколу огляду від 21.07.2016 року, в якому зафіксовано проведення слідчим огляду документів вилучених під час обшуку в кабінеті ОСОБА_14 . Документи які оглядались скопійовано та долучено як додаток до протоколу на 58 аркушах. (т. 3 а.к.п. 98);

- копії листа ТОВ "ЕЛК - БУД" від 14.05.2016 року за вих. № 03 на ім`я Голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_24 про надання погодження на отримання спеціального дозволу на користування надрами на родовище "Новомиколаївське". Вказаний документ надійшов до Миколаївської обласної ради 20.05.2016 року за вх. № 1033-23-05-16. (т. 3 а.к.п. 99, 123, 139);

- копії відомостей на ТОВ "ЕЛК - БУД" з Єдиного Державного Реєстру Підприємств та Організацій України (т. 3 а.к.п. 100-101);

- копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ТОВ "ЕЛК - БУД" (т. 3 а.к.п. 102-103);

- копії геологічного розрізу Ново - Миколаївського родовища вапняків (т. 3 а.к.п. 104-105);

- копії Статуту ТОВ "ЕЛК - БУД" (т. 3 а.к.п. 106 - 117);

- копії наказу № 1 від 27.01.2016 року про призначення ОСОБА_12 директором ТОВ "ЕЛК - БУД" (т. 3. а.к.п. 118);

- копії Рішення № 1 Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області від 29.03.2016 року про надання згоди на видачу погодження ТОВ "ЕЛК - БУД", для отримання спеціального дозволу на користування надрами на Новомиколаївському родовищі пиляних вапняків. (т. 3 а.к.п. 119, 140);

- копії Викопіювання з індексно-кадастрової карти Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області земельної ділянки під кар`єром (т. 3 а.к.п. 120-121,);

- копії не підписаного документу під назвою Висновки постійної комісії з питань екології, охорони навколишнього середовища та використання природних ресурсів Миколаївської обласної ради від 24 травня 2016 року за № 26. (т. 3 а.к.п. 122);

- копії листа директора ТОВ "ЕЛК - БУД" ОСОБА_12 адресоване голові Миколаївської обласної ради ОСОБА_24 від 18.05.2016 року за вих. № 04 в якому у зв`язку із неможливістю подання повного переліку документів, просить розглянути наявні матеріали і зобов`язується додати вичерпний перелік документів до 07.06.2016 року. (т. 3 а.к.п. 124);

- копії подання голови Єланецької райдержадміністрації до голови районної ради про розгляд на черговій сесії прохання ТОВ "ЕЛК - БУД" про надання погодження на отримання спеціального дозволу на користування надрами. (т. 3 а.к.п. 125, 138);

- копії листа голови Єланецької Райдержадміністрації від 26.05.2016 року за вих. № 317/04-34/16 в якому зазначено, що Єланецька райдержадміністрація не заперечує про надання згоди ТОВ "ЕЛК - БУД" на отримання спеціального дозволу на промислову розробку Новомиколаївського родовища пиляних вапняків. (т. 3 а.к.п. 126, 149, 150);

- копії викопіювання з кадастрової карти (плану) від 19.05.2016 року (т.3 а.к.п.127, 141);

- копії Інформації щодо земельної ділянки (т. 3 а.к.п. 128-129, 142-143);

- копії висновку до матеріалів про надання погодження на отримання спеціального дозволу на користування надрами від 19.05.2016 року за № 06-М підписаний провідним геологом Південно - Української експедиції. (т. 3 а.к.п.130);

- копії Пояснювальної записки директора ТОВ "ЕЛК - БУД" до розробки Новомиколаївського родовища вапняків. (т. 3 а.к.п. 131-132);

- копії Звіту про попередню та детальну розвідку Новомиколаївського родовища пиляних вапняків в Єланецькому районі Миколаївської області (т. 3 а.к.п. 133-137);

- копії записів без назви та без підпису (т. 3 а.к.п. 144 - 147);

- копії листа директора ТОВ "ЕЛК - БУД" від 31.05.2016 року за вих. № 05 адресоване в.о. начальника Управління екології та природних ресурсів Миколаївської ОДА з проханням надати погодження на отримання спеціального дозволу на користування надрами. (т. 3 а.к.п. 148);

- копії Рішення Миколаївської обласної ради № 12 від 25.12.2007 року Про затвердження Положення про порядок надання погоджень щодо отримання спеціальних дозволів на користування надрами. (т. 3 а.к.п. 151);

- копії Положення про порядок надання погоджень щодо отримання спеціальних дозволів на користування надрами. (т. 3 а.к.п. 152-156);

- клопотання про проведення обшуку від 02.06.2016 року в службовому транспортному засобі Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_9 (т. 3 а.к.п. 157-159);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2016 року у справі № 522/9959/16-к (провадження №1-кс/522/10478/16) про надання дозволу на проведення обшуку в транспортному засобі Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 . (т.3 а.к.п. 160-162);

- протоколу обшуку з додатком від 03.06.2016 року, відповідно до якогов ході обшуку транспортного засобу Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_25 , вилучено чорну спортивну сумку та грошові кошти - долари США завернуті у поліетиленовий пакет та на аркуші білого кольору мається напис 80000$. (т. 3 а.к.п. 163-167);

- протоколу огляду від 03.06.2016 року, відповідно до якого під час проведення допиту в якості свідка ОСОБА_25 , він добровільно видав мобільний телефон слідчому. (т. 3 а.к.п. НОМЕР_2 );

- заяви ОСОБА_25 від 03.06.2016 року про добровільну видачу особистого мобільного телефону. (т. 3 а.к.п. 173);

- протоколу огляду від 08.06.2016 року, в якому зафіксовано факт огляду вилучених в ході проведення обшуку транспортного засобу Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 речей та документів, що належать ОСОБА_25 т. (3 а.к.п. 174-202);

- протоколу огляду від 05.06.2016 року, в якому зафіксовано факт проведення огляду вилучених в ході проведення обшуку транспортного засобу Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 , речей, а саме чорної сумки «Nike» в якій знаходяться грошові кошти (долари США) в кількості 80000. (т. 3 а.к.п. 203-211);

- клопотання прокурора від 02.06.2016 року про надання дозволу на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 . (т. 3 а.к.п. 222-224);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2016 року у справі № 522/9959/16-к (провадження № 1-кс/522/10466/16) про надання дозволу на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 . (т. 3 а.к.п. 225-227);

- протоколу обшуку від 03-04.06.2016 року в якому зафіксовано хід проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 . (т. 3 а.к.п. 228-234);

- клопотання прокурора від 02.06.2016 року про надання дозволу на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . (т. 3 а.к.п. 235-237);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2016 року по справі № 522/9959/16-к (провадження № 1-кс/522/10471/16) про надання дозволу на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . (т. 3 а.к.п. 238-240);

- протоколу обшуку від 04.06.2016 року в якому зафіксовано хід проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . (т. 3 а.к.п. 241-245);

- заяви ОСОБА_26 від 04.06.2016 року, в якій остання вказала, що протокол обшуку їй було вручено не в повному обсязі і до протоколу не було внесено всіх вилучених речей. (т. 3 а.к.п. 246);

- протоколу огляду предметів від 04.06.2016 року, в якому зафіксовано факт огляду слідчим грошових коштів у сумі 290 000 доларів США вилучених під час проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 . (т. 3 а.к.п. 248);

- протоколу огляду речей та документів від 05.06.2016 року, в якому зафіксовано факт огляду вилучених речей та документів під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 у будинках за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . (т. 3 а.к.п. 248-255);

- фото таблиці до протоколу огляду речей та документів від 05.06.2016 року (т. 4 а.к.п. 1-112);

- клопотання прокурора про арешт майна від 05.06.2016 року, в якому прокурор просить накласти арешт на вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1596 грн. та на грошові кошти речі предмети цінності, документи вилучені за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 у будинках за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . (т. 4 а.к.п. 113-137);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2016 року у справі № 522/9959/16-к (провадження № 1-кс/522/10659/16) про накладення арешту на вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1596 грн. та на грошові кошти речі предмети цінності, документи вилучені за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 у будинках за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . (т. 4 а.к.п. 138-150);

- клопотання прокурора про арешт майна від 05.06.2016 року, в якому прокурор просить накласти арешт на документи вилучені під час проведення обшуку у службовому кабінеті № 323 першого заступника голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_14 та радника голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_11 (т. 4 а.к.п. 151-157);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2016 року у справі № 522/9959/16-к (провадження № 1-кс/522/10658/16) про арешт документів вилучених під час проведення обшуку у службовому кабінеті № 323 першого заступника голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_14 та радника голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_11 (т. 4 а.к.п. 158-161);

- клопотання прокурора про арешт майна від 05.06.2016 року, в якому прокурор просить накласти арешт на сумку чорного кольору з написом «NIKE», в якій знаходились грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США та на грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США, що станом на 03.06.2016 року за офіційним курсом Національного банку України становило 2 004 096,56 грн. вилучених під час обшуку автомобіля марки Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 (т. 4 а.к.п. 162-167);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2016 року у справі № 522/9959/16-к (провадження № 1-кс/522/10655/16) про арешт сумки чорного кольору з написом «NIKE», в якій знаходились грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США та грошових коштів розмірі 80 000 доларів США, що станом на 03.06.2016 року за офіційним курсом Національного банку України становило 2 004 096,56 грн. вилучених під час обшуку автомобіля марки Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 . (т. 4 а.к.п 168-171);

- постанови слідчого від 08.06.2016 року про призначення мистецтвознавчої експертизи для встановлення, чи мають ікони, книги та картини вилучені в ході обшуку домоволодінь за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 культурну, історичну, художню або іншу цінність. (т. 4 а.к.п. 173-175);

- листа Одеської національної наукової бібліотеки від 04.07.2016 року за № 310/24-22, в якому зазначено, що орієнтовна ціна книги «Октоих» становить 1 000 гр., «Евангелие» - 6 000 грн. Обидва видання тиражовані. Представляють собою певну культурну цінність. (т. 4 а.к.п. 176-177);

- листа слідчого від 08.06.2016 року за № 6/33-4497вих.166 адресований Директору Дома Якубовських про вартість та цінність картин вилучених в ході обшуку домоволодінь за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . (т.4 а.к.п. 178-179);

- листа голови Дому Якубовських від 09.06.2016 року, адресований слідчому, в якому вказано, що дійсно картини були продані протягом останніх декількох років невідомим їм приватним особам за готівку. (т. 4 а.к.п. 180);

- постанови прокурора від 06.07.2016 року про призначення судово технічної експертизи для встановлення чи відповідають 16 купюр номіналом 100 доларів США банкнотам встановленого зразку. (т. 4 а.к.п. 182-183);

- висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України № 83 від 12.07.2016 року в якому зазначено, що 16 купюр номіналом 100 доларів США відповідають зразкам грошових коштів Федерального резервного банку США номіналом 100 доларів відповідного року випуску, які знаходяться в офіційному грошовому обігу. (т. 4 а.к.п. 184-188);

- постанови прокурора від 27.07.2016 року якою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні грошові кошти в сумі 80000 доларів США, вилучені під час обшуку автомобіля марки Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 . (т. 4 а.к.п. 189-190);

- повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 27.07.2016 року, якою ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України прохання та одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за вчинення, а також не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища. (т. 4 а.к.п. 191-200);

- листа прокурора від 04.06.2016 року за № 15-288 вих. 16 на адресу голови Миколаївської обласної державної адміністрації про надання копій документів на ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 (т. 4 а.к.п. 201);

- листа голови Миколаївської обласної державної адміністрації від 08.06.2016 року за № 2543/о/05-47/3-16, в якому зазначено, що ОСОБА_13 ні в апараті, ні в структурних підрозділах Миколаївської обласної державної адміністрації не працює. На ОСОБА_9 та ОСОБА_11 надано копії запитуваних документів. (т. 4 а.к.п. 202-204);

- копії розпорядження голови Миколаївської обласної державної адміністрації № 190-рк від 26.08.2014 року про призначення ОСОБА_9 на посаду першого заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації. (т. 4 а.к.п. 204);

- характеристики на першого заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації ОСОБА_9 , згідно якої останній характеризується суто позитивно. (т. 4 а.к.п. 205-206);

- копії розпорядження голови Миколаївської обласної державної адміністрації № 325-р від 12.10.2015 року про розподіл обов`язків між головою Миколаївської обласної державної адміністрації, першим заступником, заступниками голови та керівником апарату облдержадміністрації. (т.4 а.к.п. 207);

- копії розподілу обов`язків між головою облдержадміністрації, першим заступником, заступниками голови та керівником апарату облдержадміністрації з реалізації повноважень, передбачених Законом України «Про місцеві державні адміністрації». (т. 4 а.к.п. 208-220);

- біографічної довідки ОСОБА_9 (т. 4 а.к.п. 221);

- копії щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обов`язків і завдань відносно ОСОБА_9 за 2015 рік. (т. 4 а.к.п. 222-227);

- копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_9 (т. 4 а.к.п. 228-232);

- копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_9 (т. 4 а.к.п. 233-237);

- вимоги про судимість на ОСОБА_9 , згідно якої останній до кримінальної відповідальності не притягувався. (т. 4 а.к.п. 238);

- протоколу про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 24.05.2016 року, яким зафіксовано результати аудіо-, відео контролю які проводились відносно ОСОБА_12 у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року і в якому зафіксовано події що відбулись: - 06.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ,- 11.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , - 12.05.2016 року між ОСОБА_12 ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , - 13.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , - 16.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , - 17.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , - 19.05.2016 року між ОСОБА_12 ОСОБА_11 та ОСОБА_27 , - 20.05.2016 року між ОСОБА_12 ОСОБА_11 та невідомою особою, - 23.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (т. 4 а.к.п. 239-284);

- постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 25.05.2016 року, відповідно до якої прокурор прийняв рішення для документування протиправної діяльності ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 використати заздалегідь ідентифіковані (помічені) та несправжні (імітаційні) засоби грошові кошти, які планується використати для давання неправомірної вигоди ОСОБА_12 , звернутись з клопотанням до слідчого судді про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 (т. 5 а.к.п. 1-6);

- клопотання прокурора від 25.05.2016 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно першого заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації - ОСОБА_9 (т. 5 а.к.п. 7-11);

- клопотання прокурора від 25.05.2016 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно першого заступника голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_14 (т. 5 а.к.п. 12-16);

- клопотання прокурора від 25.05.2016 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно радника голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_11 (т. 5 а.к.п. 17-21);

- постанови прокурора від 27.05.2016 року про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_17 (т. 5 а.к.п. 22-23);

- клопотання прокурора від 27.05.2016 року про необхідність скасування грифу секретності з матеріальних носіїв інформації отриманих за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_17 (т. 5 а.к.п. 24-26);

- протоколу про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 27.05.2016 року, яким зафіксовано результати проведеного аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року і в якому зафіксовано події що відбулись: - 25.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , - 25.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_28 , -26.05.2016 року між ОСОБА_12 та невстановленою особою, - 26.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , - 26.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (т. 5 а.к.п. 27-43);

- протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 31.05.2016 року з якого убачається, що в кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року з метою отримання фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення було проведено огляд та вручено ОСОБА_12 грошових коштів у розмірі 9600 доларів США та 4 купюри імітаційні номіналом 100 доларів США, які в подальшому ОСОБА_12 поклав в газету та залишив на столі в кав`ярні де зустрічався з ОСОБА_11 (т. 5 а.к.п. 44-79);

- протоколу про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 31.05.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому зафіксовано, що за участю ОСОБА_12 проведено аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_11 і в якому зафіксовано події що відбулись: -30.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , - 31.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (т. 5 а.к.п. 80-91);

- протоколу про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 31.05.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому зафіксовано, що за участю ОСОБА_12 проведено аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_9 і в якому зафіксовано події що відбулись 31.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (т. 5 а.к.п. 92-93);

- постанови прокурора про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових дій) від 01.06.2016 року в якій прокурором прийнято рішення про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових ) дій стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а також протокол про результати проведеного контролю за вчиненням злочину. ( т. 5 а.к.п. 94-95);

- клопотання прокурора про необхідність скасування грифу секретності від 01.06.2016 року в якому прокурор просить скасувати гриф секретності з матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових ) дій стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а також протокол про результати проведеного контролю за вчиненням злочину. (т. 5 а.к.п. 96-98);

- протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 04.06.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому зафіксовано, що за участю ОСОБА_12 проведено контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту з метою отримання фактичних даних про вчинення злочину, а саме передачу грошових коштів у сумі 80 000 доларів США. (т. 5 а.к.п. 99-105);

- протоколу про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 04.06.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому зазначено, що проведено аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_12 і в якому зафіксовано події що відбулись: - 03.06.2016 року між ОСОБА_12 та невідомою особою, - 03.06.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_25 (т. 5 а.к.п. 106-108);

- постанови прокурора від 08.06.2016 року про припинення подальшого проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно ОСОБА_9 (т. 5 а.к.п. 109-110);

- протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.07.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, які передаються телефонними каналами зв`язку абонентським номером, яким користується ОСОБА_12 зафіксовано: - розмову ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , що відбулась 06.05.2016 року, - розмову ОСОБА_12 з ОСОБА_11 , що відбулась 23.05.2016 року, - розмову ОСОБА_12 з ОСОБА_11 , що відбулась 30.05.2016 року, - розмову ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , що відбулась 03.06.2016 року. (т. 5 а.к.п. 111- 113);

- протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.07.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, які передаються телефонними каналами зв`язку абонентським номером, яким користується ОСОБА_11 зафіксовано, що будь яких даних, що можуть мати доказове значення по справі не встановлено.(т. 5 а.к.п. 114);

- протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.07.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, які передаються телефонними каналами зв`язку абонентським номером, яким користується ОСОБА_14 зафіксовано, що будь яких даних, що можуть мати доказове значення по справі не встановлено.(т. 5 а.к.п. 115);

- протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.07.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, які передаються телефонними каналами зв`язку абонентським номером, яким користується ОСОБА_9 зафіксовано, що будь яких даних, що можуть мати доказове значення по справі не встановлено.(т. 5 а.к.п. 116);

- протоколу дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 29.06.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому шляхом зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонента ОСОБА_11 та ОСОБА_14 зафіксовано: - 01.06.2016 року розмову ОСОБА_14 з невідомою особою, - 03.06.2016 року розмову між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , - 30.05.2016 року розмову між ОСОБА_11 та невідомою особою, - 30.05.2016 року розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , - 03.06.2016 року розмову між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 (т. 5 а.к.п. 117-127);

- листа Військового прокурора Південного регіону України від 21.06.2016 року за № 06/03-331 вих. 16 адресований Керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, згідно якого було направлено на вивчення матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 10000128 від 05.04.2016 року, щодо визначення підстав здійснення досудового розслідування детективами НАБ України. (т. 5 а.к.п. 137-138);

- листа в.о. керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 24.06.2016 року за № 06-266вих-16 адресований Військовому прокурору Південного регіону України в якому за результатами вивчення справи було вказано на порушення законодавства при проведенні досудового розслідування та повернуто матеріали кримінального провадження № 10000128 від 05.04.2016 року. (т. 5 а.к.п. 139-141);

- копії рапорту Військового прокурора Південного регіону України від 07.07.2016 року адресованого Генеральному Прокурору України на якому мається три вхідні дати: 15.07.2016 року, 18.07.2016 року та 11.07.2016 року про можливість проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 та інших військовою прокуратурою Південного регіону України. (т. 5 а.к.п. 142-144);

- копії резолюції Генерального Прокурора України від 14.07.2016 року в якій до ОСОБА_18 направлено прохання про забезпечення подальшого досудового розслідування. (т. 5 а.к.п. 145);

- заяви прокурора військової прокуратури Південного регіону України від 26.10.2016 року за № 15-566 вих 16 адресована слідчому судді Приморського районного суду м. Одеси про роз`яснення рішення слідчого судді про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу. (т. 5 а.к.п. 157);

- ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2016 року у справі № 522/12742/16-к (провадження № 1-кс/522/14366/16) якою роз`яснено прокурору військової прокуратури Південного регіону України строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язків. (т. 5 а.к.п. 159-160);

- доручення прокурора у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року про виконання постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 25.05.2016 року. (т. 5 а.к.п. 161);

- постанови прокурора від 28.05.2016 року про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових дій) у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року, а саме: протокол про результати аудіо-, відео контролю особи від 27.05.2016 року та мікросіді. (т. 5 а.к.п. 163);

- клопотання прокурора від 28.05.2016 року про необхідність скасування грифу секретності з протоколу про результати аудіо-, відео контролю особи від 27.05.2016 року та мікросліді. (т. 5 а.к.п. 164-165);

- постанови прокурора від 05.06.2016 року про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових дій) у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року, а саме протоколів аудіо-, відео контролю особи від 04.06.2016 року. (т. 5 а.к.п. 166-167);

- клопотання прокурора від 05.06.2016 року про необхідність скасування грифу секретності з протоколу про результати аудіо-, відео контролю особи від 04.06.2016 року та мікросліді. (т. 5 а.к.п. 168-170);

- постанови прокурора від 09.06.2016 року про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових дій) у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року, а саме матеріали проведених негласних слідчих розшукових дій з 07.04.2016 року по 29.04.2016 року. (т. 5 а.к.п. 171-172);

- клопотання прокурора від 09.06.2016 року про необхідність скасування грифу секретності з матеріалів проведення негласних слідчих розшукових дій з 07.04.2016 року по 29.04.2016 року. (т. 5 а.к.п. 173 - 175);

- постанови прокурора від 28.07.2016 року про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових дій) у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року, а саме протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.07.2016 року. (т. 5 а.к.п. 176-177);

- клопотання прокурора від 28.07.2016 року про необхідність скасування грифу секретності з матеріалів проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.07.2016 року. (т. 5 ак.п. 178 - 179);

- постанови прокурора від 29.07.2016 року про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових дій) у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року. (т. 5 а.к.п. 180 - 181);

- листа прокурора від 07.11.2016 року за № 15-586 вих.16 адресований голові апеляційного суду Одеської області яким повідомлено, що постановою прокурора було прийнято рішення про розсекречення матеріалів НСРД проведених на підставі ухвал слідчого судді апеляційного суду Одеської області. (т. 5 а.к.п. 182);

- постанови прокурора від 08.11.2016 року про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових дій) у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року, а саме ухвал слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року. (т. 5 а.к.п. 183-184);

- клопотання прокурора від 08.11.2016 року про скасування грифу секретності з матеріалів проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме ухвал слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року. (т. 5 а.к.п. 185-187);

- листа голови Миколаївської обласної ради від 23.03.2017 року за № 437-09-05-17 адресований військовому прокурору Південного регіону України, в якому зазначено, що надати на запит прокурора документи, що стосуються ТОВ «ЄЛК БУД» не мають можливості, оскільки вказані документи були вилучені слідчими військової прокуратури Південного регіону в ходи проведеного 03.06.2016 року обшуку. (т. 6 а.к.п. 2-3);

- листа прокурора військової прокуратури Південного регіону від 13.03.2017 року за № 15-107 вих. 17 адресований голові Миколаївської обласної ради з проханням надати документи, що подавались ТОВ «ЄЛК БУД» для отримання спеціального дозволу на користування надрами. (т. 6 а.к.п. 4);

- копії розпорядження голови Миколаївської обласної адміністрації № 262-рк від 17.10.2016 року про звільнення ОСОБА_9 з посади першого заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації. (т. 6 а.к.п. 14);

- ухвали слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року за №3015 т про надання дозволу на проведення негласних слідчих ( розшукових) дій стосовно першого заступника голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_14 , розсекречена 11.11.2016 року. (т. 6 а.к.п. 15-18);

- ухвали слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року за №3016 т про надання дозволу на проведення негласних слідчих ( розшукових) дій стосовно першого заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації ОСОБА_9 , розсекречена 11.11.2016 року. (т. 6 а.к.п. 19-22);

- ухвали слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року за № 3017 т про надання дозволу на проведення негласних слідчих ( розшукових) дій стосовно радника голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_11 , розсекречена 11.11.2016 року. (т. 6 а.к.п. 23-26);

- розписки ОСОБА_13 від 24.06.2016 року про отримання ним від слідчого військової прокуратури Південного регіону на відповідальне зберігання 2-х банківських карток, водійського посвідчення, свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу та 3 зв`язки ключів. (т. 6 а.к.п. 27);

- розписки ОСОБА_9 від 15.09.2016 року про отримання ним від слідчого військової прокуратури Південного регіону на відповідальне зберігання ключів від автомобілю та документів. (т. 6 а.к.п. 28);

- розписки ОСОБА_8 від 15.09.2016 року, який діючи за довіреністю від ОСОБА_29 отримав від слідчого військової прокуратури Південного регіону на відповідальне зберігання документи та спиртні напої у кількості 16 шт. (т. 6 а.к.п. 29);

- клопотання прокурора від 13.09.2018 року адресоване слідчому судді апеляційного суду Миколаївської області про надання дозволу на використання в кримінальному провадженні інформації, отриманої в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій в якому прокурор просить надати йому дозвіл на використання в кримінальному провадженні № 10000128 за обвинуваченням ОСОБА_9 інформації отриманої в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000046 за фактом вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_17 (т. 7 а.к.п. 89-92 т. 9 а.к.п. 191-194);

- ухвали слідчого судді Апеляційного суду Миколаївської області від 13.09.2018 року за № 5938т, якою надано прокурору дозвіл на використання в кримінальному провадженні інформації, отриманої в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій в якому прокурор просить надати йому дозвіл на використання в кримінальному провадженні № 10000128 за обвинуваченням ОСОБА_9 інформації отриманої в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000046 за фактом вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_17 (т. 7 а.к.п. 93-97 т. 9 а.к.п. 204-208);

- листа Апеляційного суду Одеської області від 17.11.2016 року за № 7167нт адресований в.о. військового прокурора Південного регіону України про задоволення клопотання про скасування грифу секретності з Ухвал апеляційного суду Одеської області за № 3017, 3016, 3015 від 26.05.2016 року. (т. 9 а.к.п. 195);

- постанови Генерального Прокурора України про доручення здійснення досудового розслідування від 14.07.2016 року, якою доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 1 ст. 209 КК України, слідчому Військової прокуратури Південного регіону України. Підставами для винесення вказаної постанови стало введення в дію чистини 5 ст. 216 КПК України. (т. 9 а.к.п. 196-197);

- показань свідка ОСОБА_30 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є головою екологічної комісії Миколаївської обласної ради. На засіданні комісії розглядалось питання ТОВ «ЄЛК-БУД» про отримання дозволу на використання надр і був присутній керівник підприємства (прізвище його не пам`ятає). Доповідачем на комісії був сам керівник підприємства. Його з ОСОБА_12 ні хто не знайомив. З ОСОБА_9 особисто він не знайомий, бачив його в сесійній залі декілька разів та на урочистих заходах. Особисто з ОСОБА_9 ніколи не спілкувався. ОСОБА_14 та ОСОБА_11 знає, але вони не просили про надання жодних привілеїв ТОВ «ЄЛК-БУД». На засіданні комісії було погоджено надання дозволу ТОВ «ЄЛК-БУД», але це обумовлено було тим, що на території Миколаївської області є достатньо велика кількість кар`єрів, які не розробляються і приход інвесторів в цю галузь дуже позитивно сприймається, оскільки це створення робочих місць і сплата податків в місцеві бюджети. Здійснити тиск на комісію не можливо, оскільки це колегіальний орган, його рішення мають лише рекомендаційний характер, а остаточне рішення приймається на сесії обласної ради після включення до порядку денного на президії.

- показань свідка ОСОБА_31 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що вона працює на посаді голови Єланецької районної державної адміністрації. З ОСОБА_12 її познайомив її заступник - ОСОБА_17 . Вона знає, що керівником ТОВ «ЄЛК-БУД» був ОСОБА_12 і вказане підприємство мало намір займатись розробкою кар`єру в районі. Питання розробки кар`єрів відносились до повноважень ОСОБА_17 вона не займалась цією ситуацією. На скільки їй відомо на районному рівні вказане підприємство не отримало дозвіл на розробку кар`єру. Для району розробка даного кар`єру була вигідна, тому ОСОБА_17 підготував, а вона підписала клопотання на районну раду для надання ТОВ «ЄЛК-БУД» спеціального дозволу на розробку кар`єру. З питань підтримки ТОВ «ЄЛК-БУД» до неї ніхто не звертався ні з Миколаївської обласної ради ні з Миколаївської обласної державної адміністрації. Ні прохань ні тиску з цього приводу не було. Всі питання вирішувались суто в робочому порядку.

- показань свідка ОСОБА_32 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради та входить до комісії з питань материнства, медицини та туризму. Йому відомо, що ОСОБА_9 був першим заступником голови Миколаївської обласної державної адміністрації, більш детально з його функціональними обов`язками він не знайомий. ОСОБА_11 працював помічником голови Миколаївської обласної ради, але фактично був довіреною особою ОСОБА_14 - першого заступника голови Миколаївської обласної ради. З ОСОБА_12 він не знайомий, узнав про цю особу вже в межах кримінального провадження. Про діяльність ТОВ «ЄЛК-БУД» йому відомо з засобів масової інформації. Робота обласної ради вистроєна таким чином, що рішення приймає профільна комісія, а інші депутатські комісії довіряючи поглядам колег голосують це питання автоматично. Він був присутній на комісії коли розглядалось питання ТОВ «ЄЛК БУД» з іншого питання і не дуже звертав увагу на інші робочі моменти, але як він пам`ятає депутати задавали питання про наявність всіх документів, але голова комісії щось не чітко відповідав. На його думку питання надання дозволу на розробку кар`єру не відноситься до повноважень ОСОБА_9 , це суто повноваження обласної ради і питання було ініційовано ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_30 - головою профільної комісії. Про відносини ОСОБА_9 з вказаними особами йому нічого не відомо, але між ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_30 є давні тісні відносини, вони всі прибули з Дніпропетровська. До затримання ОСОБА_9 йому взагалі не було відомо, що це питання лобіював хтось. До нього особисто ні ОСОБА_14 ні ОСОБА_11 ні ОСОБА_9 з цього питання не звертались будь яких пропозицій або тиску не здійснювалось. ОСОБА_9 взагалі ні коли ні з чим не звертався до депутатів.

- показань свідка ОСОБА_14 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він займав посаду першого заступника голови Миколаївської обласної ради. З ОСОБА_9 мало знайомий, особисто його не знає. Про ТОВ «ЄЛК-БУД» можливо чув, але не може пригадати що це за підприємство і де воно знаходиться. Приблизно на весні 2016 року під час наради до нього в кабінет зайшов ОСОБА_9 , завів якогось чоловіка та сказав, що ця особа є інвестором і має намір добувати якісь корисні копальні в Єланецькому районі та створювати робочі місця, таким чином мабуть він і був познайомлений з директором вказаного підприємства. Він під час цієї зустрічі повідомив, що надання дозволів не входить до повноважень обласної ради і запропонував звертатись безпосередньо до Кабінету Міністрів України. В цей час в кабінеті знаходився ОСОБА_11 , який має диплом горного інженера тому він просив розібратись з питанням помилкового звернення директора підприємства до обласної ради. Він жодним чином не впливає на депутатів, ОСОБА_9 просив розібратися з документами і не просив ні про які привілеї, тиску теж ніякого не оказував. Він вважає, що мета та дії ОСОБА_12 були політичною провокацією з метою переформатування коаліцій обласної ради та зміщення з посад його та ОСОБА_9

- показань свідка ОСОБА_13 , який під час допиту в суді першої інстнації показав, що він з 2007 року знайомий з ОСОБА_9 і між ними склались стосунки товариські. Він на громадських засадах допомагав ОСОБА_9 налагодженню комунікації з громадськими організаціями, волонтерськими організаціями, з батьками військовослужбовців. З ОСОБА_11 та ОСОБА_12 він не знайомий і про підприємство ТОВ «ЄЛК-БУД» нічого йому не відомо. 03.06.2016 року ОСОБА_9 був у від`їзді, а після командировки ОСОБА_9 був дуже зайнятий і він не мав можливості з ним поспілкуватись. Коли ОСОБА_9 йшов по коридору за ним йшов якийсь чоловік і ОСОБА_33 попросив відвезти цього чоловіка до дому. Коли вони сіли в ліфт, то він побачив, що чоловік брудний, пітний, мокрий був схожий на наркомана, а коли вони сіли в машину, то чоловік взагалі почав дивно поводитись, дьоргатись. Коли спитали де він живе, той повідомив, що біля заводу 61 комунара и вони попрямували в ту сторону, чоловік не підтримував розмову і він, незвертаючи на нього уваги, почав займатись своїми справами. Чоловік сказав де його висадити, вони зупинились і чоловік вийшов. В ході поїздки чоловік поводився дуже дивно, щось бормотав собі під ніс та здавався якимось хворим. Коли автомобіль почав рух він побачив, що чоловік залишив на підлозі біля сидіння якийсь згорток, вони повернулись до того місця де вийшов чоловік, але його вже там не було, а коли вони під`їхали до облгосадміністрації їх затримали. Він ніколи не бачив, щоб ОСОБА_9 спілкувався з ОСОБА_11 . ОСОБА_9 ніколи не просив його отримати кошти і ніколи не надавав йому незаконних чи сумнівних завдань.

- показань свідка ОСОБА_25 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що з ОСОБА_9 перебував в робочих відносинах. Він знайомий з ОСОБА_9 з 2010 чи 2011 року, точно не пам`ятає, в травні-червні 2016 року на громадських засадах возив ОСОБА_9 на своєму особистому транспортному засобі, а ОСОБА_33 компенсував йому витрати на пальне. 03.06.2016 року вони поїхали до Первомайська на нараду і десь в 17 годині повернулись в м. Миколаїв. Він піднявся на 4 поверх і зустрів там ОСОБА_13 та знаходився в приймальній. До нього підійшов ОСОБА_13 та сказав, що потрібно відвести чоловіка додому. Вони сіли в машину та поїхали, чоловік поводився дивно, весь тремтів, дуже часто дихав. Після того як чоловік вийшов з машини вони поїхали і ОСОБА_13 попросив повернутись до місця де висадили чоловіка, але той вже пішов. Вони направились до облдержадміністрації де їх затримали. ОСОБА_11 він не знає і ні коли не бачив, щоб ОСОБА_11 спілкувався з ОСОБА_9

- показань свідка ОСОБА_34 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу екологічної комісії. З ОСОБА_9 він знайомий з вересня 2015 року, з ОСОБА_11 він особисто не знайомий. ОСОБА_12 він теж не знає. Про діяльність ТОВ "ЄЛК-БУД" він нічого не знає, знає лише, що вказане підприємство зверталось до Миколаївської обласної ради для отримання документів на розробку кар`єра в Єланецькому районі. Хто був доповідачем по даному питанню він не пам`ятає. Він проголосував на комісії за надання дозволу суто з власних переконань оскільки вважає, що надання такого дозволу і розробка кар`єра створять робочі місця і будуть сприяти розвитку району в цілому. Будь-яких прохань чи тиску на нього не здійснювалось. З ОСОБА_23 він не пересікався. Про стосунки ОСОБА_23 ОСОБА_11 та ОСОБА_9 йому нічого невідомо.

- показань свідка ОСОБА_35 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу екологічної комісії. Особисто з ОСОБА_9 він не знайомий, знає що той був заступником губернатора. З ОСОБА_11 не знайомий і не знає хто він такий. ОСОБА_12 не знає. Про діяльність ТОВ "ЄЛК-БУД", знає лише те, що представники підприємства були на засіданні комісії. Про стосунки ОСОБА_9 та ОСОБА_14 йому нічого не відомо. Вплив на нього при розгляді цього питання ніхто не здійснював. Комісія проголосувала про надання дозволу. При підтримці цієї пропозиції він користувався суто інтересами держави та розвитку району.

- показань свідка ОСОБА_36 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що вона працює першим заступником голови Єланецької районної державної адміністрації з серпні 2015 року. ОСОБА_12 смутно пам`ятає, бачила один раз. Він приїхав до райдержадміністрації і його представив ОСОБА_17 як представника якогось підприємства, що має намір працювати на кар`єрі. В ході вивчення цієї ситуації було встановлено, що вони не мають жодного відношення до надання дозволів і роз`яснили, що підприємству потрібно звертатись в Київ за цим дозволом. Будь-яких пропозицій по цьому питанню до неї не поступало. Вона з ОСОБА_9 з цього приводу не спілкувалась.

- показань свідка ОСОБА_37 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради та входить до складу бюджетної комісії. ОСОБА_9 знає як першого заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації. Він був присутній на екологічній комісії коли розглядалось питання про надання дозволу ТОВ «ЄЛК-БУД» на розробку кар`єру і керівник підприємства на комісії запевняв, що вони будуть інвестувати в розвиток району 2 000 000 грн., проведуть освітлення. ОСОБА_11 знає як радника голови Миколаївської обласної ради, але він дуже часто перебував з ОСОБА_14 та в кабінеті ОСОБА_14 . ОСОБА_12 він не знає. На екологічній комісії надання дозволу було погоджено і на бюджетній комісії вони також підтримали рішення профільної комісії. Він не пам`ятає, але йому здається, що на профільній комісії були присутні ОСОБА_11 та ОСОБА_14 і просили підтримати питання ТОВ «ЄЛК-БУД». На засіданнях комісії ОСОБА_9 не бачив. На нього з цього приводу ні хто не впливав.

- показань свідка ОСОБА_38 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу комісії промислової політики, транспорту, енергетики та підприємництва. З ОСОБА_9 знайомий як з першим заступником голови Миколаївської державної адміністрації. ОСОБА_11 не знає, не знає хто це. З ОСОБА_12 не знайомий і не чув такого прізвища. ТОВ «ЄЛК-БУД» не знає і ні чого не чув про це підприємство. Питання ТОВ «ЄЛК-БУД» було винесено на розгляд комісії, але оскільки його комісія не є профільною з питання що виносилось, то його не вивчали повністю, а підтримали рішення профільної комісії. На нього ОСОБА_9 не впливав, ні хто на нього з цього приводу не впливав.

- показань свідка ОСОБА_12 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що у 2015 році мешканкою міста Києва ОСОБА_39 було прийняте рішення про створення підприємства ТОВ "ЕЛК-БУД" та призначення його / ОСОБА_12 / директором цього підприємства. Назва підприємства розшифровувалась, як "Еланецький кар`єр", єдиною метою його створення був початок розробки кар`єру на території Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Цей кар`єр привернув до себе увагу через унікальну породу вапняку, який можна було видобувати з нього. Будучи призначеним директором цього підприємства, він розпочав роботу з отриманням дозволу на розробку кар`єру. Ознайомившись з порядком отримання такого дозволу в мережі Інтернет, він, відповідно до знайдених ним інструкцій, почав звертатись по інстанціях. Зокрема, він усвідомив, що спочатку мав отримати дозвіл Водяно-Лоринської сільської ради, після цього - Єланецької районної ради Миколаївської області та після цього - дозвіл Миколаївської обласної ради. При цьому ці дозволи дійсно видавались на підставі рішень сесій відповідних рад, але подання про розгляд цього питання на відповідних сесіях мали подавали Єланецька районна державна адміністрація - на сесію Єланецької районної ради та Миколаївська обласна державна адміністрація - на сесію Миколаївської обласної ради.

З метою отримання дозволу від Єланецької районної ради Миколаївської області він звернувся до Єланецької районної державної адміністрації. Зайшовши до приміщення цієї установи, він запитав в технічного працівника, до кого він має звернутись задля вирішення наявного в нього питання, та йому порадили звернутись до ОСОБА_40 , який зобов`язався його підтримати у вирішенні питання, проте - вимагав та отримував від нього неправомірну вигоду, за що наразі є засудженим відповідним вироком суду. Попри це, на якомусь етапі стосунків із ОСОБА_40 - під час спільної бесіди, на якій був він , ОСОБА_40 і ще одна співробітниця Єланецької районної державної адміністрації - ОСОБА_36 - та повідомила йому, що для вирішення цього питання йому необхідно звернутись до заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації ОСОБА_9 . Він не пам`ятає, чи отримав він тоді телефон ОСОБА_9 та - чи дзвонив він ОСОБА_9 задля вирішення свого питання, але точно пам`ятає, що через деякий час після розмови із ОСОБА_36 йому зателефонували з приймальні ОСОБА_9 та запросили до того на співбесіду.

У призначений день він приїхав до Миколаївської обласної державної адміністрації, зайшов в приймальню ОСОБА_9 та повідомив секретарю, що йому була призначена зустріч. Далі його запросили безпосередньо до кабінету ОСОБА_9 , та він виклав ОСОБА_9 суть свого питання. Той вислухав, сказав, що наразі має подумати і у зв`язку із відрядженням призначив наступну зустріч через нетривалий проміжок часу для подальшого обговорення питання. Протягом періоду, що сплинув між першою зустріччю із ОСОБА_9 та другою зустріччю із ним йому /свідкові/ дзвонила ОСОБА_36 та роз`яснила, що у разі, якщо він не буде співпрацювати з ОСОБА_9 , виконувати усі його вимоги та дослухатись його, в Миколаївській області ніде дозвіл на розробку кар`єру він не отримає взагалі. Протягом наступної призначеної ОСОБА_9 зустрічі той поцікавився, чи не звертався він за вирішенням його питання до інших осіб, та, отримавши негативну відповідь, пообіцяв йому вирішити питання "Під ключ". Після цього ОСОБА_9 відвів його до кабінету ОСОБА_14 , попросив його зачекати у приймальні, а сам зайшов до кабінету. Через 5 хвилин його /свідка/ покликали до кабінету та ОСОБА_9 представив його та ОСОБА_14 однин одному. При цьому ОСОБА_9 сказав, що ОСОБА_14 допоможе йому вирішити усі питання, та залишив їх вдвох. Із приводу цієї зустрічі свідок також зауважив, що обстановка цієї зустрічі переконала його у тому, що ОСОБА_14 та ОСОБА_9 перебувають у нормальних відносинах. Далі він виклав своє питання ОСОБА_14 та той сказав, що йому треба зачекати нетривалий час, доки приїде особа, яка буде безпосередньо займатись його питанням та виконувати технічну роботу. Коли він прийшов на наступну зустріч із ОСОБА_14 , той познайомив його з ОСОБА_11 , якому й "доручався" "супровід" ОСОБА_12 та очолюваного ним підприємства для вирішення питання про отримання дозволу на розробку кар`єра. Подальше спілкування ОСОБА_12 відбувалось виключно з ОСОБА_11 , хоча він також періодично бачився з ОСОБА_9 у коридорах та звертався до нього за вирішенням дрібних питань, як то - для вирішення питання щодо відновлення постачання на кар`єр електроенергії або ж - для організації зустрічі з керівництвом екологічної інспекції (яка /зустріч/ виявилась зайвою, адже ця установа не мала відношення до видачі дозволів на розробку корисних копалин). В процесі такого спілкування ОСОБА_11 , ознайомившись із суттю питання і наявними в розпорядженні ОСОБА_12 документами роз`яснював йому процес проходження документів у Миколаївській обласній раді та подальші дії. При цьому перед першою комісією - екологічною, яка й була профільною - ОСОБА_11 зустрівся із ним / ОСОБА_12 / біля будівлі Миколаївської обласної державної адміністрації та написав на аркуші паперу суму - "100.000" доларів США, яку ОСОБА_12 мав передати за вирішення поставленого ним питання. Ця сума одразу видалась ОСОБА_12 завеликою, адже, окрім іншого, за своїми економічними показниками вартість кар`єру становила не більше 20.000 доларів США. Та він вказав ОСОБА_11 , що ця сума є завеликою, він має порадитись із власниками, та попросив ОСОБА_11 знизити суму. Той сказав, що теж порадиться з тими, хто контролює усі ці "процеси". Після цієї зустрічі ОСОБА_11 телефоном повідомив, що ОСОБА_12 має передати 90.000 доларів США, з яких 10.000 доларів США - перед засіданням першої комісії, а решту - після проходження комісій, але - до закінчення сесії. Після цього - напередодні засідання екологічної комісії - він у кафе передав ОСОБА_11 . 10.000 доларів США. З метою організації такої передачі ОСОБА_11 взяв з барної стійки газету та поклав її на край столику, за яким вони сиділи. Він поклав 10.000 доларів США /дві пачки по 5.000 доларів США в кожній/ у газету, після чого водій ОСОБА_11 прибрав газету зі столу. Наступного дня була екологічна комісія, яку очолювана ним фірма "ЕЛК-БУД" пройшла вдало, хоча, за словами свідка, комісія мала підстави відмовити у погодженні. З цього приводу свідок відзначив, що у наданому ним пакеті документів було відсутнє рішення Єланецької районної ради Миколаївської області про надання згоди на розробку кар`єра. Таке було зумовлено тим, що сесія цієї ради ніяк не могла зібратись, у призначені для її проведення дні не збиралась необхідна кількість депутатів, через що сесія неодноразово відкладалась. Проте, на думку свідка, через те, що ОСОБА_11 гарантував вирішення цього питання, та він /свідок/ передав 10.000 доларів США, засідання комісії для нього виявилось вдалим. Далі свідок зазначав, що ОСОБА_11 сказав йому /свідкові/, що решту коштів - 80.000 доларів США - він має передати "тому, кто его привел" до завершення сесії. Таку вказівку він /свідок/ усвідомив таким чином, що решту необхідно було передати ОСОБА_9 , адже саме ОСОБА_9 привів його до ОСОБА_14 та ОСОБА_11 . При цьому, як зазначав свідок, ОСОБА_14 та ОСОБА_11 він сприймав, як одне ціле. З огляду на таку вказівку він придбав рюкзак, поклав до нього 80.000 доларів США, цей рюкзак поклав до портфелю та пішов до кабінету ОСОБА_9 із тим, щоб передати йому кошти. При цьому свідок вказував, що не пам`ятає, чи домовлявся він заздалегідь із ОСОБА_9 про зустріч. Коли він прийшов до кабінету ОСОБА_9 , той був у відрядженні, та йому /свідкові/ сказали, що треба почекати з годину. Він почекав та дочекався, коли ОСОБА_9 повернеться. Після повернення ОСОБА_9 він, тримаючи портфель на виду, підійшов до ОСОБА_9 та спитав того: "Куди це?". На що ОСОБА_9 не здивувався, не перепитав, із приводу чого він /свідок/ звертається та сказав, що зараз до нього вийде його / ОСОБА_9 / помічник ОСОБА_13 . Таке, як підкреслив свідок, ще раз переконало його, що ОСОБА_9 є обізнаним про дійсну причину його / ОСОБА_12 / візиту, зокрема є саме тою особою, якій він має передати 80.000 доларів США. Через деякий час до нього дійсно вийшов ОСОБА_13 і водій ОСОБА_9 та вони разом попрямували до автомобіля ОСОБА_9 , сіли в автомобіль та поїхали. При цьому за вказівкою ОСОБА_13 він / ОСОБА_12 / сів на заднє сидіння справа; ОСОБА_13 сів на заднє сидіння зліва а водій - на водійське місце. Коли вони сіли таким чином, портфель з грошима опинився між ним та ОСОБА_13 .

Вони поїхали, автомобіль зробив декілька кругів навколо парку перед адміністративною будівлею, після чого за вказівкою ОСОБА_13 водій зупинив автомобіль та вийшов з машини для того, щоб купити напої. Далі ОСОБА_13 спитав його /свідка/, що він має для ОСОБА_41 . Він / ОСОБА_12 / дістав з портфелю рюкзак з грошима, відкрив його, показав гроші. ОСОБА_13 це побачив, сказав "Добре", перераховувати гроші відмовився та залишив їх в машині біля заднього сидіння. Після цього водій повернувся, ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_12 підвести його, але він /свідок/ відмовився та вийшов з машини. При цьому ОСОБА_12 уточнив, що усвідомив, що має заплатити гроші, тобто - надати неправомірну вигоду для ОСОБА_9 оскільки необхідність такого була доведена до його відома у "завуальованій формі". Так: - ОСОБА_36 повідомила йому про необхідність вирішення питання з ОСОБА_9 ; - ОСОБА_9 прийняв його та пообіцяв подумати про вирішення питання; - ОСОБА_36 прямо вказала йому про необхідність виконувати усі побажання ОСОБА_9 ; - ОСОБА_9 звів його із ОСОБА_14 , який, в свою чергу, звів його з ОСОБА_11 ; - ОСОБА_11 прямо вказав йому про необхідність сплатити 90.000 доларів США, 10.000 доларів США з яких - перед екологічною комісією, а решту - перед закінченням сесії; -після виплати 10.000 доларів США він успішно пройшов екологічну комісію, що давало сигнал того, що його поведінка вважається вірною; - ОСОБА_11 сказав йому передати решту грошей "тому, кто его привел"; - ОСОБА_9 , коли він прийшов до нього з грошима, здивування не виказав, навпаки, одразу доправив його до ОСОБА_13 ; - ОСОБА_13 одразу створив йому умови для передачі грошей та не був здивованим такою передачею.

Пояснив свідок й те, що після усіх цих подій ТОВ "ЕЛК-БУД" зверталось до Єланецької районної державної адміністрації та до Єланецької районної ради задля отримання дозволу на розробку кар`єра, але їм дали зрозуміти, що оскільки ця фірма "не є порядною" (з огляду на події з ОСОБА_9 ), ніякого дозволу вони не отримають. За такого від ідеї розробки ОСОБА_42 кар`єру вони відмовились. Окрім цього, свідок ОСОБА_12 повідомив, що, оскільки його громадянська позиція полягає у тому, щоб викривати та притягати до кримінальної відповідальності всіляких "корупціонерів" та "хабарників" він, отримавши пропозицію від ОСОБА_40 щодо надання тому неправомірної вигоди одразу повідомив про таке правоохоронним органам та в подальшому діяв під їх контролем з метою викриття хабарників. З самого початку його спілкування з ОСОБА_9 він вже діяв під прикриттям правоохоронних органів, брав участь у негласних слідчих розшукових діях, ходив на усі зустрічі зі спеціальною технікою. Коли "компанія" ОСОБА_9 - ОСОБА_14 - ОСОБА_11 почали вимагати від нього гроші, він звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів, та в подальшому діяв під їх контролем. При цьому в перший раз він передав ОСОБА_11 дві пачки з купюрами номіналом по 100 доларів кожна; купюри у своїй більшості були справжніми. Останню суму він передавав також у пачках з купюрами номіналом по 100 доларів кожна, але більшість з купюр були імітаційними. Свідок також зазначив, що на той момент вже не мав намір в дійсності отримати у користування кар`єр, оскільки зрозумів, що чесно таке зробити не можливо, а робити це за гроші - коштувало невиправдано дорого. В той же час, відповідно до своєї громадської позиції, він продовжував вчиняти очікувані відносно нього "хабарниками" дії з метою їх викриття. Свідок також підтвердив, що про здійснення відносно нього негласних слідчих (розшукових) дій він знав і також вказав, що допуску до державної таємниці він не мав та до тепер не має. Свідок вказував, що з метою викриття, зокрема, ОСОБА_9 , співпрацював зі Службою Безпеки України; про те, в зв`язку із чим досудове розслідування та процесуальне керівництво по цьому кримінальному провадженню здійснювала Військова прокуратура, йому не відомо, звертався до цих органів лише через вказівки, отримані ним у Службі Безпеки України. На запитання захисту свідок повідомив, що дійсно раніше притягався до кримінальної відповідальності, зокрема, за сутенерство, але усі його судимості є погашеними. Свідок також підтвердив, що раніше очолював інші підприємства за іншим напрямком діяльності; в зв`язку із чим звертався до правоохоронних органів та брав участь у викритті "хабарників", але таке не є пов`язаним з його роботою на правоохоронні органи, а пов`язане із несправедливим устроєм державних органів.

- показань обвинуваченого ОСОБА_9 , який під час допиту в суді першої інстанції винуватим себе за пред`явленим обвинуваченням не визнав, повністю заперечував викладені в обвинувальному акті обставини та вказав, що з серпня 2014 року він працював на посаді першого заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації. В своїй діяльності він завжди дотримувався чинного законодавства та працював на розвиток Миколаївської області та України. В травні 2016 року до нього звернувся ОСОБА_12 , який представився директором ТОВ"ЄЛК-БУД" та вказав, що їх підприємство має намір на розробку Новомиколаївського родовища пиляних вапняків в Єланецькому районі. З метою встановлення намірів ОСОБА_12 він одразу запитав куди будуть сплачуватись податки підприємством, чи є в них ринок збуту і повідомив про необхідність укладення договору соціального партнерства з місцевою владою. Розробка даного кар`єру створила би робочі місця для місцевих мешканців, надала би розвиток інфраструктури району, збільшила би за рахунок сплачених податків бюджет району. Розвиток промисловості завжди позитивно сприймається керівниками обласної державної адміністрації і є однією із пріоритетних задач. Він не вивчав документи підприємства, а в цілому сказав, що керівництвом області буде підтримана така ініціатива інвестора в особі ТОВ "ЄЛК-БУД". Він розумів, що надання дозволів не відноситься до повноважень облдержадміністрації і відвів ОСОБА_12 до першого заступника Миколаївської обласної ради ОСОБА_14 , де попросив вивчити документи та ситуацію. Будь-яких прохань до ОСОБА_14 про допомогу та сприяння вказаному підприємству він не виказував. Більше з ОСОБА_14 з цього приводу він не розмовляв. ОСОБА_11 він взагалі не знає і ніколи не спілкувався. Він ОСОБА_12 не телефонував. До нього декілька разів телефонував ОСОБА_12 і повідомляв про хід розгляду його питання, але він ніколи не казав про необхідність передачі йому коштів і ніколи не вимагав кошти та не обіцяв на когось вплинути. Взагалі він не контролював це питання і не приділяв йому особливої уваги. ОСОБА_12 постійно переслідував його по коридорах облдержадміністрації та щось питав щось повідомляв, але він не дуже уважно його слухав, тому що в нього була велика кількість своєї роботи. Вважає, що вказана кримінальна справа навмисно сфабрикована працівниками військової прокуратури, оскільки до нього звертались представники військової прокуратури з проханням надання їм дозволу на незаконне використання земель розташованих на Широкому Лані в місті Миколаєві. Він відмовив представникам військової прокуратури в отриманні документів, оскільки це суперечило всім вимогам чинного законодавства, а через не тривалий час його було затримано саме службовими особами військової прокуратури.

- листа в.о. голови апеляційного суду Одеської області від 11.07.2016 року за № 4102нт в якому зазначено що на дату направлення вказаного листа клопотання про розсекречення матеріальних носіїв секретної інформації від керівника органу прокуратури до суду не надходило. (т. 7 а.к.п. 132);

- постанови прокурора про повну відмову в задоволенні клопотання від 08.07.2016 року, якою в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_9 про надання дозволу ОСОБА_9 на здійснення виїзду за межі м. Миколаїва до м. Київ для проведення зустрічі із захисниками відмовлено повністю. (т. 7 а.к.п. 149-150, т. 8 а.к.п. 6-7);

- листа заступника начальника ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 21.07.2016 року за № 1262/К/14-03-13-02-27 в якому зазначено, що інформацію щодо нарахування та виплати доходів громадянину ОСОБА_12 підприємством ТОВ «ЄЛК-БУД», згідно звіту податкового розрахунку сум доходу, надати не має можливості, оскільки вказане підприємство за ОСОБА_12 не звітувало. (т. 7 а.к.п. 173);

- листа голови Водяно-Лоринської сільської ради від 25.07.2016 року за № 1050-04-09, яким адвокату ОСОБА_43 направлено копії документів стосовно отримання ТОВ «ЄЛК-БУД» дозволу на розробку кар`єру. (т. 7 а.к.п. 181);

- копії заяви ОСОБА_12 адресована голові Водяно-Лоринської сільської ради з проханням надати погодження на отримання спеціального дозволу на користування надрами на родовищі «Новомиколаївське». Даний лист надійшов до сільського голови 22.03.2016 року. (т. 7 а.к.п. 183);

- копії Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ЄЛК-БУД». (т. 7 а.к.п. 184-189, 230-241);

- копії ріння загальних зборів ТОВ «ЄЛК-БУД» № 1 від 27 січня 2016 року про створення підприємства, засновником якого є ОСОБА_39 та призначення директором ОСОБА_12 . Даний документ не містить підпису ОСОБА_39 (т. 7 а.к.п. 190, 222-223);

- копії наказу № 1 від 27.01.2016 року про призначення ОСОБА_12 директором ТОВ «ЄЛК-БУД». (т. 7 а.к.п. 191, 221);

- копії викопіювання зі схеми поділу КСП «Новомиколаївське» (т. 7 а.к.п. 192, 220);

- копії геологічного розрізу Ново-Миколаївського родовища вапняків (т. 7 а.к.п. 193);

-копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.02.2016 року на ТОВ «ЄЛК-БУД». (т. 7 а.к.п. 194-195, 226-229, );

- копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.02.2016 року на ТОВ «ЄЛК-БУД». (т. 7 а.к.п. 196-197, 224-225);

- копії рішення № 1 від 29.03.2016 року Водяно-Лориської сільської ради про надання згоди на видачу погодження, для отримання спеціального дозволу на користування надрами на Новомиколаївському родовищі пиляних вапняків. (т. 7 а.к.п. 198, 217);

- копії рішення № 1 від 06.06.2016 року Водяно-Лориської сільської ради про уточнення рішення сільської ради № 1 від 29.03.2016 року про надання згоди на видачу погодження, для отримання спеціального дозволу на користування надрами на Новомиколаївському родовищі пиляних вапняків. (т. 7 а.к.п. 199);

- копії протоколу засідання постійної комісії Водяно-Лоринської сільської ради з питань планування, бюджету та фінансів, соціально економічного розвитку території від 28.03.2016 року, яким рекомендовано сесії Водяно-Лоринської сільської ради надати згоду на погодження, для отримання спеціального дозволу на користування надрами на Новомиколаївському родовищі пиляних вапняків. (т. 7 а.к.п. 200);

- листа голови Єланецької державної адміністрації без вихідної дати та номеру документу, яким адвокату ОСОБА_43 направлено копії документів стосовно отримання ТОВ «ЄЛК-БУД» дозволу на розробку кар`єру (т. 7 а.к.п. 213);

- копії заяви ОСОБА_12 адресована першому заступнику голови Єланецької державної адміністрації з проханням надати погодження на отримання спеціального дозволу на користування надрами на родовищі «Новомиколаївське». Даний лист надійшов до райдержадміністрації 29.04.2016 року. (т. 7 а.к.п. 214, 216);

- копії подання голови Єланецької державної адміністрації від 19.05.2016 року адресоване голові районної ради про розгляд на черговій сесії прохання ТОВ «ЄЛК-БУД» про надання погодження на отримання спеціального дозволу на користування надрами на родовищі «Новомиколаївське». (т. 7 а.к.п. 215);

- копії заяви ОСОБА_12 адресована голові Єланецької районної ради з проханням надати погодження на отримання спеціального дозволу на користування надрами на родовищі «Новомиколаївське». Даний лист надійшов до райради 21.06.2016 року. (т. 7 а.к.п. 218);

- копії рішення Єланецької районної ради № 2 від 23.06.2016 року про відхилення клопотання ТОВ «ЄЛК-БУД» про надання погодження на отримання спеціального дозволу на користування надрами на родовищі «Новомиколаївське». (т. 7 а.к.п. 219);

- листа керівника апарату Миколаївської обласної державної адміністрації від 21.07.2016 року за № 3226/0/05-47/3-16 адресований адвокату ОСОБА_43 , в якому зазначено, що звернення ТОВ «ЄЛК-БУД» з питань надання погодження на отримання спеціального дозволу на користування надрами на родовищі «Новомиколаївське» до облдержадміністрації не надходило. (т. 7 а.к.п. 247);

- листа прокурора відділу Головної військової прокуратури від 28.07.2016 року за № 10/1/3-21111-16 адресований адвокату ОСОБА_43 , в якому вказано, що кримінальне провадження № 10000128 розслідується слідчими військової прокуратури Південного регіону України та у провадженні детективів Національного антикорупційного бюро України ніколи не перебувало. (т. 8 а.к.п. 15);

- листа начальника ПУГГЕ від 09.08.2016 року за № 154/01 адресований адвокату ОСОБА_43 в якому зазначено, що ТОВ «ЄЛК-БУД» за підготовкою геологічної документації з метою отримання спеціального дозволу на користування надрами по Новомиколаївському родовищу пиляних вапняків до Південно Української гідрогеологічної експедиції Причерномор ДРГП не зверталось. Громадянин ОСОБА_9 , або особи за його дорученням також не звертались. (т. 8 а.к.п. 31-32);

- листа геолога Південно-Української ГГЕ ОСОБА_44 від 16.08.2016 року адресований адвокату ОСОБА_43 в якому зазначено, що представники ТОВ «ЄЛК-БУД», ОСОБА_9 , або особи за його дорученням до нього з питань отримання спеціального дозволу на користування надрами не звертались, оскільки ці питання не входять до його компетенції. (т. 8 а.к.п. 34);

- копії витягу з «Минерально-сырьевая база промышленности строительных материалов Украины. Николаевская область». (т. 8 а.к.п. 35-38);

- листа начальника Державної екологічної інспекції у Миколаївській області від 03.08.2016 року за № 07/06.01-19/1363 адресований адвокату ОСОБА_43 в якому зазначено, що будь які звернення, доручення, запити щодо надання згоди на видачу погодження ТОВ «ЄЛК-БУД» дозволу на користування надрами на Новомиколаївському родовищі пиляних вапняків не надходило. ОСОБА_9 , або особи за його дорученням ні в усному ні в письмовому порядку також не звертались. (т. 8 а.к.п. 63);

- листа начальника управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва від 02.08.2016 року за № 13923/08 в якому зазначено, що ТОВ «ЄЛК-БУД» не надавало звітів до державної податкової інспекції Заводського району м. Миколаєва і як наслідок інформація на найманих працівників ТОВ «ЄЛК-БУД» відсутня в базі даних. (т. 8 а.к.п. 70);

- листа начальника слідчого відділу прокуратури Миколаївської області від 05.08.2016 року за № 17-82-16 адресований адвокату ОСОБА_43 в якому зазначено, що в слідчому відділі прокуратури області перебувало кримінальне провадження за фактом замаху на отримання заступником начальника Миколаївського районного управління юстиції начальником відділу ДВС хабара у сумі 80 000 грн. від ОСОБА_12 за зняття арешту з посівів соняшнику. (т. 8 а.к.п. 94);

- листа начальника шостого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 01.08.2016 року за № 06-18935-16 в якому зазначено, що кримінальне провадження супровідним листом від 21.06.2016 року надійшло до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури 23.06.2016 року, а 24.06.2016 року кримінальне провадження без будь яких «висновків», супровідним листом повернуто до військової прокуратури Південного регіону для організації подальшого досудового розслідування. (т. 8 а.к.п. 146);

- листа заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 29.12.2016 року за № 06-18943-16 в якому зазначено, що за ініціативою Спеціалізованої антикорупційної прокуратури питання про допустимість доказів зібраних з порушенням правил підслідності стало предметом дослідження провідних юридичних вищих навчальних закладів. За наслідками проведеної роботи науковими колективами надано свої висновки щодо допустимості доказів. (т. 9 а.к.п. 6);

- листа в.о. проректора з наукової роботи Національного університету «Одеська юридична академія» від 02.11.2016 року за № 2086-3 з додатками в якому зазначено, що фахівцями кафедри кримінального процесу було висловлено правову позицію щодо визнання недопустимими доказів, одержаних з порушенням правил про предметну (родову) підслідність. Проведення досудового розслідування кримінальних правопорушень, які підслідні НАБУ, слідчими іншого правоохоронного органу, є порушенням правил про підслідність, тобто перевищення такими слідчими меж своєї компетенції. (т. 9 а.к.п. 7-10);

- наукового висновку Львівського національного університету ім. Івана Франка, в якому зазначено, що у випадку одержання доказів з порушенням правил підслідності, останні безумовно повинні визнаватись недопустимими аж за двома підставами: одержання доказів не уповноваженою суб`єктом та порушення конституційних прав громадян. Науковий висновок обговорено і схвалено, протокол № 3 від 17.10.2016 року. (т. 9 а.к.п. 11-16);

- наукового висновку фахівців кафедри правосуддя юридичного факультету Київського національного університету ім.Тараса Шевченка, в якому зазначено про недопустимість доказів, одержаних з порушенням установлених кримінальним процесуальним законодавством правил підслідності. Цілком обґрунтованим буде визнання факту недопустимості доказів на підставі порушення правил підслідності при їх отриманні. У світлі чинного законодавства такий крок буде необхідним для забезпечення законності рішення суду. Зазначене пов`язано з тим, що орган прокуратури України, яким порушуються правила підслідності, діє вийшовши за межі власної компетенції, тобто безпідставно. Здійснення досудового розслідування не уповноваженими органами та їх посадовими особами є прямим порушенням загальних засад законності та верховенства права. (т. 9 а.к.п. 17-22);

- науково-правового висновку фахівців Національного юридичного університету ім.Ярослава Мудрого, в якому зазначено, що порушення правил підслідності свідчить про порушення засади законності кримінального провадження і безумовно повинно призводити до визнання отриманих доказів недопустимими. Іншім, крім НАБУ, органом, який може діяти в межах передбачених КПК України повноважень (тобто здійснювати певні процесуальні дії в кримінальному провадженні щодо злочину підслідного НАБУ й отримати докази, які не будуть визнані недопустимими), є орган досудового розслідування чи оперативний підрозділ, якому в передбаченому законом порядку було доручено проведення таких дій детективом НАБУ- п.3ч.2 ст. 40, ч. 2 і 3 ст. 41, ч. 6 ст. 218 КПК України. (т. 9 а.к.п. 23-30);

- наказу директора ПП «Транс-Агро-Плюс» № 11 к від 01.07.2011 року про прийняття ОСОБА_12 на посаду помічника керівника підприємства з 01.07.2011 року. (т. 9 а.к.п. 1);

- заяви ОСОБА_12 від 31.08.2011 року про вимагання в нього начальником ДВС хабара в розмірі 10 000 доларів США за зняття арешту з посіву соняшника. (т. 9 а.к.п. 2-3);

- вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.02.2012 року по справі № 1-833/11, в якому ОСОБА_12 був потерпілим в результаті вимагання в нього хабара в розмірі 80000 грн. і виступав в якості особи яка надавала неправомірну вигоду. (т. 9 а.к.п. 4-5);

- вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.06.2011 року по справі № 1-411/2011, яким ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., який не було сплачено засудженим. (т. 9 а.к.п. 32);

- статтею з Інтернет видання «Провокатор» в якій описано, що ОСОБА_45 веде діяльність під прикриттям правоохоронних органів і вже велику кількість разів виступав в якості особи, що надає неправомірну вигоду. (т. 9 а.к.п. 37-40);

- витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004816 від 12.10.2016 року з правовою кваліфікацією дій за ч. 1 ст. 370 КК України в якому внесено відомості про те, що директор ТОВ «ЄЛК-БУД» ОСОБА_12 вчиняв дії щодо провокації підкупу ОСОБА_9 . Органом досудового розслідування є Центральний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. (т. 9 а.к.п. 41);

- постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.06.2010 року у справі №1-П-191/10р якою провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України закрито у зв`язку із передачею особи на поруки трудовому колективу. (т. 9 а.к.п. 43);

- вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.09.2007 року по справі № 1-9-592/2007 яким ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнвно винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 358 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки. (т. 9 а.к.п. 46-49);

- показань свідка ОСОБА_46 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що вона є депутатом Миколаївської обласної ради і є головою комісії науки, культури, молоді та спорту. На комісії розглядалось питання щодо надання ТОВ «ЄЛК-БУД» дозволу на розробку кар`єру і було підтримання рішення профільної комісії з цього питання. При розгляді цього питання ні хто на неї не тиснув і ні хто не звертався з цього питання;

- показань свідка ОСОБА_47 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що вона є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу планово-бюджетної комісії. Про розгляд питання ТОВ «ЄЛК-БУД» на комісії вона не пам`ятає. ОСОБА_9 до неї з питаннями підтримки ТОВ «ЄЛК-БУД» не звертався і взагалі про це підприємство в неї розмов з ОСОБА_9 ніколи не було. ОСОБА_9 ніколи не звертався до неї з приводу підтримки будь яких питань на комісії;

- показань свідка ОСОБА_48 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу комісії по ЖКХ. На комісії розглядалось питання ТОВ «ЄЛК-БУД», з приводу підтримки чи лобіювання інтересів даного підприємства до нього ні хто не звертався. Тиску з боку ОСОБА_9 і ні з чийого боку на нього не було;

- показань свідка ОСОБА_49 , який під час допиту в суді першої інстнації показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу комісії ЖКХ. На комісії розглядалось питання ТОВ «ЄЛК-БУД», з приводу підтримки цього підприємства до нього ОСОБА_9 не звертався і ніхто не звертався. Він знає ОСОБА_9 по робочим питання дуже давно, але він ніколи не тиснув і не просив за жодну ситуацію;

- показань свідка ОСОБА_50 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу транспортної комісії. Про розгляд питання ТОВ «ЄЛК-БУД» на комісії він не пам`ятає. ОСОБА_9 до нього жодного разу не звертався і тиску ніколи не оказував. З приводу розгляду питання ТОВ «ЄЛК-БУД» до нього ніхто не звертався. Він не бачив зацікавленості з боку ОСОБА_9 чи інших осіб в вирішенні цього питання;

- показань свідка ОСОБА_51 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що вона є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу комунальної комісії. На комісії розглядалось питання ТОВ «ЄЛК-БУД», з приводу підтримки чи лобіювання інтересів даного підприємства до неї ні хто не звертався, питання розглядалось в робочому порядку. ОСОБА_9 вона особисто не знала, знала, що він був заступником голови Миколаївської обласної державної адміністрації. Будь якого тиску на неї не здійснювалось, при розгляді цього питання на комісії звернули увагу, що розробка кар`єру це оренда землі, сплата податків, поповнення бюджету області і тому було підтримано рішення профільної комісії;

- показань свідка ОСОБА_52 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу комісії по екології. На комісії розглядалось питання ТОВ «ЄЛК-БУД» про надання дозволу на розробку кар`єру. Доповідачем з цього питання був керівник управління по надрам, після цього голова комісії оголосив пакет документів і при розгляді цього питання не було підстав для відмови, тому він голосував «за». ОСОБА_9 з цього питання до нього не звертався і ні хто не звертався. З ОСОБА_9 він особисто не знайомий і на комісії з розгляду питання ТОВ «ЄЛК-БУД» ОСОБА_9 не було. Це питання розглядалось в робочому порядку і жодним чином не виділялось серед інших питань;

-показань свідка ОСОБА_38 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу комісії по транспорту, енергетики та енергозбереження. На комісії розглядалось питання ТОВ «ЄЛК-БУД» про надання дозволу на розробку кар`єру і вирішили винести це питання на розгляд сесії. З ОСОБА_9 та з іншими особами з приводу ТОВ «ЄЛК-БУД» він не спілкувався, на нього тиску ніхто не здійснював;

- показань свідка ОСОБА_53 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради, входить до складу комісії по законності. ОСОБА_9 знає особисто і між ними склались робочі відносини. На комісії розглядалось питання ТОВ «ЄЛК-БУД» про надання дозволу на розробку кар`єру в робочому режимі і було підтримано пропозицію профільної комісії. ОСОБА_9 або інші особи до нього з питанням допомоги вказаному підприємства не звертались і взагалі до нього ніколи ніхто не звертався. ОСОБА_12 взагалі не знає;

- показань свідка ОСОБА_54 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу комісії ЖКХ та був головою вказаної комісії. На комісії розглядалось питання ТОВ «ЄЛК-БУД» про надання дозволу на розробку кар`єру в Єланецькому районі. На комісії було прийнято рішення про винесення вказаного питання на розгляд сесії. ОСОБА_9 до нього з приводу ТОВ «ЄЛК-БУД» не звертався і ні хто взагалі до нього ніхто не звертався. З ОСОБА_12 не знайомий;

- показань свідка ОСОБА_55 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є Депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу бюджетної комісії. На вказаної комісії розглядалось питання ТОВ «ЄЛК-БУД» про надання дозволу на розробку кар`єру, але він не пам`ятає цих обставин. Комісія прийняла рішення винести на сесію розгляд цього питання. ОСОБА_9 до нього не звертався і будь яка інша особа з приводу цього питання не зверталась. ОСОБА_12 не бачив і не знає. Тиску на нього не було;

- показань свідка ОСОБА_56 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що він є депутатом Миколаївської обласної ради і входить до складу комісії по законності. Згідно регламенту на вказаній комісії розглядалось питання про надання дозволу на розробку кар`єра ТОВ «ЄЛК-БУД» але він не пам`ятає цих обставин і не придав цій ситуації особливої уваги. Ні ОСОБА_9 ні будь які інші особи до нього з проханнями допомоги ТОВ «ЄЛК-БУД» не звертались. Ні якого впливу він на депутатів не здійснював і здійснити не міг. З ОСОБА_9 він підтримував суто робочі стосунки. ОСОБА_12 він не знає. Він знає з засобів масової інформації, що ОСОБА_12 це черговий заявник з приводу отримання хабарів, який вже не однократно надавав неправомірну вигоду під контролем правоохоронних органів.

Крім того, під час судового розгляду судом першої інстанції були досліджені надані прокурором на підтвердження доводів, викладених в обвинувальному акті наступні докази:

- протокол про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 24.05.2016 року, яким зафіксовано результати аудіо -, відео контролю які проводились відносно ОСОБА_12 у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року і в якому зафіксовано події що відбулись: - 06.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , - 11.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , - 12.05.2016 року між ОСОБА_12 ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , - 13.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , - 16.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , - 17.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , - 19.05.2016 року між ОСОБА_12 ОСОБА_11 та ОСОБА_27 , - 20.05.2016 року між ОСОБА_12 ОСОБА_11 та невідомою особою, - 23.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (т. 4 а.к.п. 239-284);

- протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.07.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, які передаються телефонними каналами зв`язку абонентським номером, яким користується ОСОБА_12 зафіксовано: - розмову ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , що відбулась 06.05.2016 року, - розмову ОСОБА_12 з ОСОБА_11 , що відбулась 23.05.2016 року, - розмову ОСОБА_12 з ОСОБА_11 , що відбулась 30.05.2016 року, - розмову ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , що відбулась 03.06.2016 року. (т. 5 а.к.п. 111- 113);

- протокол про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 27.05.2016 року, яким зафіксовано результати проведеного аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року і в якому зафіксовано події що відбулись: - 25.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , - 25.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_28 , -26.05.2016 року між ОСОБА_12 та невстановленою особою, - 26.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , - 26.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (т. 5 а.к.п. 27-43);

- протокол про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 04.06.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому зазначено, що проведено аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_12 і в якому зафіксовано події що відбулись: - 03.06.2016 року між ОСОБА_12 та невідомою особою, - 03.06.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_25 (т. 5 а.к.п. 106-108).

Між тим, суд першої інстанції вказав на те, що у наведених протоколах зазначено, що вказані негласні слідчі (розшукові) дій проводились відносно особи ОСОБА_12 на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області від 28.04.2016 року за №-1432 т наданими в межах кримінального провадження № 10000128 від 05.04.2016 року.

При цьому, на момент винесення вказаних ухвал в кримінальному провадженні проводилось розслідування злочину вчиненого ОСОБА_57 , а ОСОБА_12 був особою, у якої вимагали неправомірну вигоду.

Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 були внесені 23.05.2016 року за №0000215, тобто через місяць після надання ухвал Апеляційним судом Миколаївської області.

Апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що обов`язковим елементом порядку отримання доказів в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД) є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах.

Зокрема статтею 260 КПК України, регламентовано, що аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.263 КПК України, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ( мереж, що забезпечують передавання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого виду між підключеними до неї телекомунікаційними мережами доступу) є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без відома осіб, які використовують засоби телекомунікації для передавання інформації, на підставі ухвали слідчого судді, якщо під час його проведення можна встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Пунктом 1.6 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні (затв. наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16.11.2012 № 114/1042/516/1199/936/1678/5) встановлено, що методи проведення негласних слідчих (розшукових) дій - це сукупність організаційних, практичних прийомів, у тому числі із застосуванням технічних засобів, які дозволяють у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, отримати інформацію про злочин або особу, яка його вчинила, без її відома.

Таким чином, суть проведення негласних слідчих (розшукових) дій полягає в тому, що вони є таємними для особи, у відношенні якої проводяться і проводяться без відома особи відносно якої надано дозвіл на проведення таких дії.

В наданих суду протоколах негласні слідчі (розшукові) дії проводились відносно ОСОБА_12 . В своїх показах ОСОБА_12 підтвердив факт того, що йому було відомо про проведення відносно нього негласних слідчих (розшукових) дій, він приймав в них участь під контролем правоохоронних органів і саме йому вручались пристрої для аудіо- відео контролю.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстнації про те, що проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_12 , який про них був обізнаний і приймав в них участь під контролем правоохоронного органу грубо порушує вимоги КПК України і свідчить про намагання правоохоронного органу у невстановлений законом спосіб здійснити втручання в приватне життя саме ОСОБА_9 та інших осіб, оскільки вони були спрямовані на отримання даних не відносно дій ОСОБА_12 , а саме відносно дій ОСОБА_9 , який зазнав втручання в приватне спілкування та приватне життя без законних на то підстав, ще до внесення відносно нього відомостей до ЄРДР.

Як розтлумачив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі № 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, фактичні данні під час кримінального провадження мають бути отриманими компетентними посадовими особами у передбаченому законом порядку внаслідок вчинення дій, які передбачені діючим законодавством, та з відповідними гарантіями дотриманням прав та свобод громадян.

При цьому Конституційний Суд України зауважив, що: "фактичні дані про скоєння злочину чи підготовку до нього можуть бути одержані не тільки в результаті … діяльності уповноважених на це осіб, а й випадково зафіксовані фізичними особами, які здійснювали власні (приватні) фото -, кіно -, відео -, звукозаписи, або відеокамерами спостереження, розташованими як у приміщеннях, так і ззовні.

При оцінюванні на предмет допустимості як доказів у кримінальній справі фактичних даних, що містять інформацію про скоєння злочину чи підготовку до нього та подані в порядку, передбаченому частиною другою статті 66 Кодексу, необхідно враховувати ініціативний або ситуативний (випадковий) характер дій фізичних або юридичних осіб, їх мету та цілеспрямованість при фіксуванні зазначених даних.

Конституційний Суд України вважає, що подані будь-якою фізичною або юридичною особою згідно з частиною другою статті 66 Кодексу речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України, зокрема внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом".

Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що ухвали слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області від 28.04.2016 року за №-1432 т надані в межах кримінального провадження № 10000128 від 05.04.2016 року не були надані суду під час судового розгляду і не були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, а прокурором не було доведено, що вказані негласні слідчі розшукові дії проводились з дозволу суду у встановленому законом порядку.

З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в цьому випадку докази по справі відносно ОСОБА_9 були одержані шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх отримання та фіксації із застосуванням заходів, передбачених для негласних слідчих (розшукових) дій та без його відома, але - внаслідок дії, яка не передбачена діючим законодавством і суперечить нормам КПК України.

Між тим, суд першої інстанції зазначив, що прокурором, на підтвердження законності проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дій та їх використання в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 було надано суду Ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Миколаївської області від 13.09.2018 року за № 5938т, якою надано прокурору дозвіл на використання в кримінальному провадженні інформації, отриманої в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій в якому прокурор просить надати йому дозвіл на використання в кримінальному провадженні № 10000128 за обвинуваченням ОСОБА_9 інформації отриманої в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000046 за фактом вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_17 (т. 7 а.к.п. 93-97 т. 9 а.к.п. 204-208).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який не прийняв в даному кримінальному провадженні вищевказану ухвалу як доказ на підтвердження законності проведення та використання в даному кримінальному провадженні результатів вказаних негласних слідчих (розшукових дій), оскільки матеріали проведених в межах кримінального провадження № 0000046 за фактом вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_17 негласних слідчих (розшукових) дій в якості доказів суду не надавались, що вказує на грубе порушення вимог КПК України при проведенні вказаних негласних слідчих (розшукових) дій та тягне за собою визнання таких доказів недопустимими.

Відповідно до сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»).

Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Така правова позиція знайшла своє відображення в рішенні Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у Постанові від 10 грудня 2020 року у справі № 761/19749/13-к.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, враховуючи, що відомості, зазначені в - протоколі про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 24.05.2016 року, - протоколі про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.07.2016 року, - протоколі про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 27.05.2016 року, - протоколі про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 04.06.2016 року отримані в наслідок грубого порушення норм чинного законодавства обґрунтовано визнав їх недопустимими доказами, при цьому похідні від них докази, а саме: - протокол огляду приміщення від 03.06.2016 року, яким проведено огляд приміщення кафе "TURCOFFEE", - протокол огляду речей та документів від 05.06.2016 року, - протокол обшуку транспортного засобу Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_25 від 03.06.2016 року, - протокол огляду від 08.06.2016 року,- протокол огляду від 05.06.2016 року, в якому зафіксовано факт проведення огляду вилучених в ході проведення обшуку транспортного засобу Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 , речей, а саме чорної сумки «Nike» в якій знаходяться грошові кошти (долари США) в кількості 80000 шт.. також не можуть бути враховані як допустимі та покладені в основу вироку.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що в даному кримінальному провадженні проводились і інші негласні слідчі (розшукові) дії за результатами проведення яких прокурором в якості доказів винуватості ОСОБА_9 було надано:

- протокол про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 31.05.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому зафіксовано, що за участю ОСОБА_12 проведено аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_11 і в якому зафіксовано події що відбулись: -30.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , - 31.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (т. 5 а.к.п. 80-91);

- протокол про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 31.05.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому зафіксовано, що за участю ОСОБА_12 проведено аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_9 і в якому зафіксовано події що відбулись: 31.05.2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (т. 5 а.к.п. 92-93);

- протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.07.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, які передаються телефонними каналами зв`язку абонентським номером, яким користується ОСОБА_11 зафіксовано, що будь яких даних, що можуть мати доказове значення по справі не встановлено.(т. 5 а.к.п. 114);

- протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.07.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, які передаються телефонними каналами зв`язку абонентським номером, яким користується ОСОБА_14 зафіксовано, що будь яких даних, що можуть мати доказове значення по справі не встановлено.(т. 5 а.к.п. 115);

- протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.07.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, які передаються телефонними каналами зв`язку абонентським номером, яким користується ОСОБА_9 зафіксовано, що будь яких даних, що можуть мати доказове значення по справі не встановлено.(т. 5 а.к.п. 116);

- протокол дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 29.06.2016 року у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року в якому шляхом зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонента ОСОБА_11 та ОСОБА_14 зафіксовано: - 01.06.2016 року розмову ОСОБА_14 з невідомою особою, - 03.06.2016 року розмову між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , - 30.05.2016 року розмову між ОСОБА_11 та невідомою особою, - 30.05.2016 року розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , - 03.06.2016 року розмову між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 (т. 5 а.к.п. 117-127).

Зі змісту оскарженого вироку убачається, що під час судового розгляду сторона захисту зазначала, що результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій є недопустимими доказами, оскільки в порядку ст. 290 КПК України ОСОБА_9 та його захисникам не були відкриті ухвали слідчих суддів, на підставі яких вони були проведені.

Прокурором на спростування вказаних доводів сторони захисту було надано суду:

- лист прокурора від 07.11.2016 року за № 15-586 вих.16 адресований голові апеляційного суду Одеської області, яким повідомлено, що постановою прокурора було прийнято рішення про розсекречення матеріалів НСРД проведених на підставі ухвал слідчого судді апеляційного суду Одеської області. (т. 5 а.к.п. 182);

- постанову прокурора від 08.11.2016 року про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових дій) у кримінальному провадженні № 10000128 від 05.04.2016 року, саме ухвал слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року. (т. 5 а.к.п. 183-184);

- клопотання прокурора від 08.11.2016 року про скасування грифу секретності з матеріалів проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме ухвал слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року. (т. 5 а.к.п. 185-187);

- ухвалу слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року за № 3015 т про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно першого заступника голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_14 , розсекречена 11.11.2016 року. (т. 6 а.к.п. 15-18);

- ухвалу слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року за № 3016 т про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно першого заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації ОСОБА_9 , розсекречена 11.11.2016 року. (т. 6 а.к.п. 19-22);

- ухвалу слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року за № 3017 т про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно радника голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_11 , розсекречена 11.11.2016 року. (т.6 а.к.п. 23-26).

В свою чергу суд першої інстанції врахував те, що обов`язковим елементом порядку отримання доказів у результаті негласної слідчої (розшукової) дії є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Здійснення перевірки доказів на їх допустимість, якщо сторона захисту ставить їх під сумнів, є обов`язком суду, з чого випливає й необхідність дослідження дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, рішення про необхідність розсекречування яких, відповідно до ч. 1 ст. 255 КПК України та п. 5.9 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні від 16 листопада 2012 року № 114/1042/516/1199/936/1687/5, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України, приймає прокурор.

Відповідно до ч.2 ст.290 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Частиною 11 статті 290 КПК України, передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України, у разі, якщо сторона кримінального провадження не здійснила відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Згідно з положеннями ст. 260 КПК України, аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.263 КПК України, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (мереж, що забезпечують передавання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого виду між підключеними до неї телекомунікаційними мережами доступу) є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без відома осіб, які використовують засоби телекомунікації для передавання інформації, на підставі ухвали слідчого судді, якщо під час його проведення можна встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Пунктом 5.9 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні передбачено,ісля завершення проведення негласних слідчих (розшукових) дій грифи секретності МНІ щодо їх проведення підлягають розсекреченню на підставі рішення прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, з урахуванням обставин кримінального провадження та необхідності використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій як доказів після проведення таких дій, у випадку, якщо витік зазначених відомостей не завдасть шкоди національній безпеці України.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 16 жовтня 2019 року (провадження 13-43кс19) процесуальні документи про надання дозволу на проведення НСРД не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння. Відповідно такі процесуальні документи, у тому числі, ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення НСРД повинні досліджуватися судом під час судового розгляду з метою оцінки допустимості доказів, отриманих в результаті НСРД.

Якщо сторона обвинувачення під час досудового розслідування своєчасно вжила всі необхідні та залежні від неї заходи, спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД, однак такі документи не були розсекречені з причин, що не залежали від волі і процесуальної поведінки прокурора, то суд не може автоматично визнавати протоколи НСРД недопустимими доказами з мотивів не відкриття процесуальних документів, якими санкціоноване їх проведення.

Процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) та які на стадії досудового розслідування не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України з тієї причини, що їх не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не були розсекречені на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні під час розгляду справи у суді за умови своєчасного вжиття прокурором всіх необхідних заходів для їх отримання.

Якщо сторона обвинувачення не вжила необхідних та своєчасних заходів, що спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення норм статті 290 КПК України.

З огляду на викладене суд першої інстанції вказав, що прокурор під час судового розгляду даного кримінального провадження не надав суду докази того, що були вжиті всі необхідні та залежні від сторони обвинувачення заходи, спрямовані на розсекречення процесуальних документів до моменту направлення кримінального провадження в суд, що не залежали від волі та процесуальної поведінки прокурора, оскільки з наданих прокурором документів встановлено, що на момент відкриття матеріалів досудового розслідування, ухвала слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року, яка стала процесуальною підставою проведення НСРД, не була долучена до матеріалів кримінального провадження, її не було відкрито стороні захисту, прокурор своєчасно не вживав всіх необхідних заходів для її отримання. Прокурором лише 08.11.2016 року було прийнято рішення про розсекречення ухвал слідчого судді Апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року за № 3016т, № 3015 т, № 3017 т, вже після закінчення досудового розслідування та під час судового розгляду. Прокурор вжив заходів для зняття грифу таємності, звернувшись з відповідним клопотанням до суду лише 11 листопада 2016 року, що в свою чергу призвело до порушення права обвинуваченого на захист та не надання обвинуваченому достатніх можливостей і часу для спростування доказів, які містяться у протоколах НСРД, справедливості судового розгляду в цілому.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення в даному кримінальному провадженні не були вжиті всі необхідні та своєчасні заходи спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких не було в її розпорядженні під час відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України, оскільки такі заходи навіть не вживались прокурором під час досудового розслідування.

Разом з тим, вірними є висновки суду першої інстанції про те, що наведені обставини свідчать про грубе порушення вимог ч.1 ст.255 КПК України ч.5 ст.290 КПК України та п.5.9 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні від 16 листопада 2012 року № 114/1042/516/1199/936/1687/ і тягнуть за собою визнання вказаних доказів недопустимими.

Що стосується допустимості доказів, як протоколів про результати аудіо-, відео контролю відносно ОСОБА_9 від 31.05.2016 року, потоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, які передаються телефонними каналами зв`язку з абонентським номером, яким користується ОСОБА_9 від 28.07.2016 року та протоколу дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 29.06.2016 року, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ст. 92 КПК, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора, які, як сторона обвинувачення, здійснюють збирання доказів, у тому числі і шляхом проведення слідчих дій (ч.2 ст. 93 КПК).
За правилами Глави 20 КПК до слідчих дій відносяться питання проведення експертизи (ст. 242 КПК України).
За змістом ч.3 ст.107 КПК у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що аудіо-відео записи, які містяться на цифрових носіях інформації, як в процесі досудового розслідування, так і в процесі судового розгляду в суді першої інстанції, не були предметом судово-експертного дослідження на предмет їх автентичності та відсутності ознак монтажу.
Враховуючи те, що в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок судової криміналістичної експертизи аудіо-відео записів НСРД, який би свідчив про те, що вказані записи є оригіналами та не піддавалися монтажу, апеляційний суд приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено оригінальність цих записів, що фактично не виключає можливості їх монтажу, зокрема спотворення зафіксованої інформації, або моделювання необхідної для сторони обвинувачення інформації, яку сторона обвинувачення подає суду як доказ доведеності обвинувачення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що посилання сторони обвинувачення на аудіо- відео записи проведених НСРД, як на допустимі докази вини обвинуваченого, є неспроможними, оскільки оригінальність цих записів не доведена прокурором, що не виключає можливість їх монтажу, поряд з іншою, встановленою апеляційним судом невідповідністю вимогам закону процедури їх створення та процесуального закріплення, що виключає можливість визнання цих доказів достовірними та допустимими.
За таких обставин, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, аудіо-відео записи, які містяться на цифрових носіях інформації, не могли бути покладені в основу обвинувачення, про що вірно зазначено судом першої інстанції в оскарженому вироку.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необґрунтованми доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне визнання в якості недопустимих доказів протоколів про результати проведених під час досудового розслідування негласних (слідчих) розшукових дій.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо правомірності проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді контролю за вчиненням злочину, апеляційний суд зазначає про таке.

Так, згідно з ч.4 ст.246 КПК України, до виключної компетенції прокурора віднесені повноваження щодо прийняття рішення про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді контролю за вчиненням злочину.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, постановою прокурора ОСОБА_58 від 25.05.2016 року доручено співробітникам Управління СБ України в Миколаївській області проведення негласної слідчої (розшукової) дії у кримінальному провадженні - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту для документування протиправної діяльності ОСОБА_9 та інших осіб було прийнято рішення про використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) та несправжніх (імітаційних) засобів грошових коштів або їх імітаційних зразків, які планується використати для давання неправомірної вигоди ОСОБА_12 (т. 5 а.к.п. 1-6).

Прокурором чітко у вказаній постанові було зазначено про використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) та несправжніх (імітаційних) засобів грошових коштів або їх імітаційних зразків.

Відповідно до ст.273 КПК України, за рішенням керівника органу досудового розслідування, прокурора під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть бути використані заздалегідь ідентифіковані (помічені) або несправжні (імітаційні) засоби. З цією метою допускається виготовлення та використання спеціально виготовлених речей і документів, створення та використання спеціально утворених підприємств, установ, організацій. Використання заздалегідь ідентифікованих або несправжніх (імітаційних) засобів з іншою метою забороняється.

Виготовлення, утворення несправжніх (імітаційних) засобів для проведення конкретних негласних слідчих дій оформлюється відповідним протоколом.

Вказана норма чітко зазначає, що в разі використання несправжніх (імітаційних) засобів для проведення негласних слідчих розшукових дій, особа якій це доручено повинна скласти протокол про їх виготовлення (утворення).

В свою чергу суд першої інстанції вказав на те, що в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 04.06.2016 року вказано, що 03.06.2016 року о 15:30 хв. в адміністративній будівлі Управління СБ України, за участю ОСОБА_12 , якого залучено до проведення негласної слідчої розшукової дії, проведено огляд та вручення останньому грошових коштів у розмірі 1600 доларів США та 784 купюри номіналом 100 доларів США кожна, які являються імітаційними.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що під час судового розгляду прокурором не було надано документи на підтвердження походження грошових коштів у сумі 9 600 доларів США, які були використані згідно протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 31.05.2016 року та 1600 доларів США, які використовувались 03.06.2016 року. Протоколи виготовлення (утворення) імітаційних купюр та вручення їх ОСОБА_12 для проведення негласних слідчих розшукових дій також відсутні.

Між тим, пунктом 1.12 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні (затв. наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16.11.2012 № 114/1042/516/1199/936/1678/5) (далі - Інструкція) встановлено, що спеціальним слідчим експериментом є створення відповідних умов в обстановці, максимально наближеній до реальної, з метою перевірки дійсних намірів певної особи, у діях якої вбачаються ознаки тяжкого чи особливо тяжкого злочину, спостереження за її поведінкою та прийняттям нею рішень щодо вчинення злочину.

Спеціальний слідчий експеримент спрямований на штучне моделювання обстановки, яка б дала можливість отримати фактичні дані про злочинні наміри певної особи.

Частиною 4 статті 271 КПК України, встановлено, що про результати контролю за вчиненням злочину складається протокол, до якого додаються речі і документи, отримані під час проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії. Якщо контроль за вчиненням злочину закінчується відкритим фіксуванням, про це складається протокол у присутності такої особи.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що контроль за вчиненням злочину закінчувався відкрито - проведенням обшуку транспортного засобу Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 , вилученням грошових коштів та імітаційного засобу (грошові кошти - долари США завернуті у поліетиленовий пакет та на аркуші білого кольору мається напис 80000$) та затриманням обвинуваченого ОСОБА_9 в порядку ст. 208 КПК України 03.06.2016 року о 22:30 тобто відкритим фіксуванням, однак, усупереч вимогам ч. 4 ст. 271 КПК України протокол про результати контролю за вчиненням злочину складений 04.06.2016 року з 10:10 до 11.00 години, за відсутності ОСОБА_9 і останній з ним не ознайомлений, а відтак був позбавлений можливості висловити свої заперечення чи зауваження стосовно проведених відносно нього дій.

Крім того в даному протоколі жодним чином не вказано про вилучення грошових коштів (імітаційних засобів), які були предметом надання неправомірної вигоди.

Зазначений протокол в супереч ч. 4 ст. 271 КПК України, складено самостійно старшим оперуповноваженим в ОВС 1-го сектору відділу БКОЗ УСБ України в Миколаївській області у відсутність особи, відносно якої здійснювався контроль за вчиненням злочину ОСОБА_9 , чим грубо порушено право на захист обвинуваченого.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої істанції про те, що відповідно до ч. 1 ст. 86, п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 04 червня 2016 року, є недопустимим доказом і не може бути використаний судом на підтвердження обставин викладених в обвинуваченні.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість покласти в підґрунтя обвинувального вироку свідка ОСОБА_12 , оскільки в частині, що стосується протиправних дій ОСОБА_9 , вони ґрунтуються на припущеннях, що зроблені свідком з огляду на певні обставини його спілкування та особистого сприйняття свідком відповідних обставин. Проте, запропоноване свідком тлумачення не є загальноприйнятим та вказані свідком обставини можуть бути розтлумачені і інакше.

Крім того, з наведених вище показів ОСОБА_12 та матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій убачається, що в межах цього кримінального провадження цей свідок систематично залучався правоохоронними органами до проведення негласних слідчих (розшукових) дій і ту обставину, що він фактично був залучений правоохоронними органами для конфіденційного співробітництва, як конфідент, сам ОСОБА_12 не оспорює.

Відповідно до приписів частини 1 статті 275 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин отримана безпосередньо від нього інформація може бути використаною виключно слідчим. При цьому можливість використання конфідента, як свідка, стосовно обставин, які стали йому відомі в зв`язку з конфіденційним співробітництвом та не є пов`язаними з його особистими діями та його безпосередньою участю у негласних слідчих (розшукових) діях, а також - щодо обставин, що не були відображені у документах, що зафіксовані в матеріалах негласних слідчих (розшукових) дій. діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачена.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що покази ОСОБА_12 в частині дій інших осіб, зокрема - обставин скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_9 , що не знайшли свого відображення у матеріалах негласних слідчих (розшукових) дій, в суді є недопустимим доказом та відповідно до приписів частини 2 статті 86 Кримінального Процесуального Кодексу України не можуть використовуватись під час ухвалення вироку.

Між тим, частина 2 статті 96 КПК України, вказує, що для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

Як убачається з оскарженого вироку, суд першої інстанції врахував вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.02.2012 року по справі № 1-833/11, в якому ОСОБА_12 був потерпілим в результаті вимагання в нього хабара в розмірі 80 000 грн. і виступав в якості особи яка надавала неправомірну вигоду. (т. 9 а.к.п. 4-5); - вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 21.06.2011 року по справі № 1-411/2011, яким ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., який не було сплачено засудженим. (т. 9 а.к.п. 32); - постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.06.2010 року по справі №1-П-191/10р якою провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України закрито у зв`язку із передачею особи на поруки трудовому колективу. (т. 9 а.к.п. 43); - вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.09.2007 року по справі № 1-9-592/2007 яким ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 358 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки. (т. 9 а.к.п. 46-49);

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно констатував факт того, що ОСОБА_12 неодноразово під контролем правоохоронних органів надавав неправомірну вигоду, а саме в справі за обвинуваченням ОСОБА_59 , за обвинуваченням ОСОБА_17 .

Також, відповідно до ст. 89 КК України ОСОБА_12 є особою не судимою, але він раніше неодноразово був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 302, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст.358 КК України і ці данні можуть бути використані судом, як такі, що характеризують особу свідка, однак не можуть повною мірою спростувати його покази.

Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що самі по собі покази ОСОБА_12 не вказують на конкретні протиправні дії ОСОБА_9 вони містять в собі довільні тлумачення подій, що викликає сумніви в сприйнятті свідком тих чи інших обставин і робить їх недостатніми для винесення обвинувального вироку, з огляду також на те, що вони не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Між тим, суд першої інстанції констатував, що інші допитані в судовому засіданні свідки як сторони обвинувачення так і сторони захисту фактично надали аналогічні покази, які узгоджуються між собою та не підтвердили обставин кримінального правопорушення викладених в обвинувальному акті, а інші належні та допустимі докази, якими б поза розумним сумнівом підтверджувалася вина ОСОБА_9 , на думку суду першої інстанції надані не були.

Під час апеляційного розгляду, ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 липня 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про повторне дослідження доказів, з тих підстав, що прокурором не зазначено конкретних обставин, які б свідчили про неповноту дослідження судом доказів або, що ці докази були досліджені судом з порушеннями, а незгода прокурора з висновками, зробленими на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 і можливості їх отримати вичерпані, оскільки стороною обвинувачення інші докази суду не надані.

Апеляційний суд зазначає, що однієї з засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Даний стандарт доказування передбачає, що у достовірності факту, а саме - винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення не повинно залишатися розумних, тобто раціональних сумнівів.

За положеннями частини 4 статті 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

При цьому суд першої інстанції також прийняв до уваги, що згідно з частиною 3 статті 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції, який встановив, що під час проведення досудового розслідування було грубо порушено вимоги ст.36, ст.214, ст.216, ст.218, ст.255, ст.260, ст.263, ст.271, ст.273, ст.290 КПК України та, у відповідності до ст. 87 КПК України, визнав докази надані стороною обвинувачення недопустимими, у зв`язку з чим не оцінював вказані докази з точки зору їх належності, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

На думку апеляційного суду, наведені у апеляційній скарзі прокурора доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не ставлять під сумнів законність оскарженого судового рішення.

Виправдовуючи ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, суд першої інстанції дотримався приписів кримінального процесуального закону, зазначених в статтях 373-374 КПК України і навів у вироку конкретні, беззаперечні обґрунтування мотивів, з яких суд дійшов висновків про недоведеність, що кримінальне правопоорушення вчиненне обвинуваченим, а тому апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції є об`єктивними і всебічними, оскільки базуються на безсторонній оцінці наданих сторонами кримінального провадження доказів.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, щодо наявності достатніх доказів вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вони повністю спростовані висновками суду першої інстанції наведеними у виправдувальному вироку, які апеляційний суд вважає правильними та обґрунтованими.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає оскаржений вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальному провадженні Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_10 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду залишенню без змін.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись статтями 370, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальному провадженні Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 08 червня 2021 року, яким ОСОБА_9 визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3