Справа № 729/286/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/224/22
Категорія - ч.1 ст. 115 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000510, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2020 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біловод Роменського району Сумської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі,

- за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахується з дня його фактичного затримання з 13 жовтня 2017 року.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що в ніч на 10 жовтня 2017 року, точного часу не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вулиці поряд з господарством, розташованим за адресою: Чернігівська область, Бобровицький район, с. Стара Басань, вул. Новоселів, 2, за попередньою змовою з особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, діючи з єдиним умислом, завдали йому численних ударів руками та ногами в область тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки: перелом грудини, переломи 2,3,4,5,6 ребер справа, переломи 2,3,4,5,6 ребер зліва; крововилив в м`язи грудини, крововилив в навколосерцеву сорочку, два синця на грудній клітці; одного синця та чотирьох саден на правій верхній кінцівці; двох саден на тазостегнових суглобах та дев`яти саден на правій нижній кінцівці, одного синця з садном і двох саден на лівій нижній кінцівці, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Після чого, 12 жовтня 2017 року у період з 02 год. 30 хв. до 06 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись на території вищевказаного домогосподарства, в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, з метою протиправного заподіяння смерті останньому, накинув йому на шию шнурок від взуття та почав здавлювати йому шию таким чином доти, доки ОСОБА_10 не припинив подавати ознак життя, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: перелому під`язикової кістки, переломів щитовидного хряща, крововиливу в м`язи гортані в ділянці щитовидного хряща, странгуляційної борозни на шиї, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці події. Смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії від здавлення шиї петлею з напівжорсткого матеріалу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, зняти з нього всі обвинувачення та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю доказів доведеності його причетності до інкримінованих кримінальних правопорушень.

Аргументує тим, що потерпілого не бив та не душив, взяв на себе провину іншої особи, ОСОБА_11 , який безпідставно був звільнений і розгляд справи щодо нього відкладений до його видужання, хоча під час перебування його під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі, лікарями не був підтверджений діагноз «Рак нирки», така хвороба в нього була виявлена відразу після звільнення.

12 жовтня 2017 року він був затриманий по вул. Новоселів, 2 в с. Стара Басань, а події відбувались 09 жовтня 2017 року. ОСОБА_12 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та потерпілий ОСОБА_16 розпивали спиртні напої в літній кухні господарства Османових. Його в цей час поряд із ними не було, це підтвердили свідки. Що саме відбувалось у цей час, яким чином розпочалась бійка він не бачив. Згідно з показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_19 почав бити потерпілого ОСОБА_10 руками та обігрівачем, а свідка ОСОБА_20 бив пивним бокалом та руками, в результаті чого свідку було накладено вісім швів на голові.

Почувши крики та грюкіт, він разом з мамою ОСОБА_11 , прийшли до літньої кухні та забрали ОСОБА_21 в будинок, щоб він заспокоївся, всі інші також розійшлися, потім вони забрали потерпілого в будинок, щоб змити крові, надати чистий одяг.

У період з 10 по 12 жовтня 2017 року до господарства ОСОБА_22 ніхто не приходив, лише багато разів дзвонила ОСОБА_13 та цікавилась станом здоров`я потерпілого, адже бачила, які тілесні ушкодження він отримав від ОСОБА_22 , але ОСОБА_23 казав, що все добре, ні швидку, ні поліцію викликати не потрібно. В цей період часу між ОСОБА_21 та потерпілим відбувались дуже голосні сварки,але він не бачив, щоб ОСОБА_24 наносились тілесні ушкодження. Особисто він наглядав за потерпілим, давав йому їжу, приносив ліки.

Напередодні, коли настала смерть потерпілого, то між ОСОБА_25 та ОСОБА_21 відбулась дуже голосна сварка. Смерть потерпілого наступила зранку 12 жовтня 2017 року. Близько 09 години він приніс йому поїсти та пішов займатись господарством, а коли повернувся о 10 годині, ОСОБА_26 лежав на лівому боці, він його підняв, а у нього з носа та рота пішла вода. Про це він відразу повідомив ОСОБА_21 , а той зателефонував батькам, розмовляли на своїй мові. А тому він не зрозумів змісту. Потім приїхали батьки ОСОБА_22 , голосно кричали на нього, через деякий час ОСОБА_21 з матір`ю зникли з будинку.

Він зателефонував до поліції, розповів те, що сталося, але до їх приїзду батько ОСОБА_22 просив його взяти вину на себе, сказати, що це він наносив удари потерпілому та прикрив їхнього сина, тоді він навіть не розумів на що погодився. Цього ж дня о 16 год. його затримали, спочатку відвезли до лікаря, який зафіксував відсутність будь-яких ушкоджень, а потім дві доби до 14 жовтня 2017 року тримали в райвідділі поліції, слідчий ОСОБА_27 проводив його допит без участі захисника. Близько 23 год. 12.10.2017 був доставлений ОСОБА_12 , якого затримали аеропорту Бориспіль, коли він був вже в літаку Київ-Баку. В райвідділі вони провели ніч в одному кабінеті і ОСОБА_22 весь цей час просив його сказати, що це він побив потерпілого, а самого ОСОБА_21 навіть не було поруч, оскільки за кілька місяців до затримання в ОСОБА_22 закінчився умовний термін покарання за аналогічний злочин. На відеозаписі з кабінету у відділі поліції чітко видно, як він говорить ОСОБА_22 , що згоден взяти всю вину на себе, а потім вже до кабінету зайшов слідчий.

Допит був проведений о 8 год. 36 хв. 13.10.2017 року, а протокол затримання оформлений піяла допиту об 11 год. При цьому, прокурор так і не зміг пояснити суду, де перебував ОСОБА_6 цілу добу з 16 год. 12.10.2017 до 11 год. 13.10.2017. Затримання та його допит відбувалися за відсутності захисника, якого йому призначили лише 14.10.2017 та якого він побачив за 15 хв. до початку слідчого експерименту.

Вказує на те, що всі докази, які були отримані до того, як йому був наданий захисник, є незаконними та не можуть прийматись до уваги. Крім того, суд не звернув уваги, що адвокат ОСОБА_28 є батьком начальника Бобровицького ВП, а отже не мав права здійснювати його захист, як особи, щодо якої проводились слідчі дії відділом поліції під безпосереднім керуванням його сина. 13 жовтня 2017 року адвокат ОСОБА_28 навіть не заходив до приміщення Бобровицького ВП, а тому не міг приймати участі у слідчих діях.

Всі зібрані у справі докази жодним чином не доводять його причетність до вчинення кримінального правопорушення, він неодноразово наголошував на тому, що взяв на себе чужу провину, суд його твердження не спростував, виклав всі показання свідків та докази ідентично, як у скасованому вироку Козелецького районного суду, та визнав його винуватим, відкинувши всі докази, які вказують на його невинуватість.

Жоден із свідків не вказує на нього, як особу, що завдала тілесні ушкодження ОСОБА_24 , навпаки, вони зазначають про те, що саме ОСОБА_12 наносив удари руками та тупими предметами потерпілому. Більш того, він не єдиний хто бачив потерпілого в день смерті, адже вони всі разом проживали в будинку, а після того як він погодував ОСОБА_29 та пішов поратись по господарству, то його годину не було в будинку і що там відбувалось між потерпілим та ОСОБА_22 він не знає.

Під час огляду місця події були вилучені його особисті речі з вказівкою на те, що на них маються начебто сліди крові, але жодних експертних досліджень з цими речами проведено не було. Також, матеріали справи не містять доказів того, звідки взявся «шнурок», який начебто став знаряддям злочину, та яким чином він опинився під час проведення слідчого експерименту, не з`ясовано чому слідчий тримає цей предмет руками без рукавичок, залишаючи там свої сліди, а лише потім кладе до спец пакету.

Вилучений шнурок не був предметом експертних досліджень і відсутні будь-які підстави вважати, що саме за його допомогою задушили потерпілого.

Судом не було усунуто розбіжності у часі та місці виявлення шматка цього «шнурка», адже слідчим було вказано, що його було виявлено під час проведення слідчого експерименту, як за його участі, так і за участі ОСОБА_22 , в той же час, ці слідчі дії були проведені в різні дні, отже, таке твердження слідчого є не правдивим.

Вважає безпідставним його обвинувачення за ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки до 12.10.2017 потерпілий був живий і це підтверджує свідок ОСОБА_13 , яка є сестрою ОСОБА_30 , та в цей проміж часу вона з ним розмовляла, цікавилась станом його здоров`я.

Усі допитані свідки вказали на те, що тілесні ушкодження потерпілому наносив саме ОСОБА_22 , а ОСОБА_6 навіть не було поруч в цей час, однак суд ці свідчення проігнорував, мотивувавши свій вирок доказами, які здобуті у незаконний спосіб та які не доводять того, що саме він вчинив вбивство потерпілого.

За дві доби, що він перебував у райвідділ поліції, його катували: не давали спати, не давали їсти, він не мав можливості сходити до туалету, на нього здійснювався не лише моральний, а й фізичний тиск, а з відеозапису слідчого експерименту добре видно в якому він був стані, йому дуже хотілося відпочити, а особливо спати.

Вказує на те, що під час ухвалення вироку суд видалився до нарадчої кімнати 13.08.2020, а вийшов з нарадчої кімнати лише 14.08.2020 о 14.30 годині. Підстави для того, щоб суд під час постановлення вироку перервав нараду, передбачені ст. 367 КПК України, Отже, перервавши нараду Прилуцький міськрайонний суд, порушив таємницю нарадчої кімнати, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України.

Мотивує тим, що суд не надав оцінку показанням самого обвинуваченого, який категорично заперечив свою причетність до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, вибірково проаналізував докази надані стороною обвинувачення, не оцінив кожний доказ у взаємозв`язку з іншими доказами, не надав їм оцінки з точки зору допустимості, достовірності, достатності та законності, у зв`язку з чим прийшов до необґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_6 .

Допитані в ході судового розгляду свідки зазначали про те, що саме ОСОБА_19 побив ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 . Між ОСОБА_33 та ОСОБА_34 конфліктів не було. При цьому, дружина ОСОБА_31 , вказувала на те, що до неї додому приходив ОСОБА_22 та просив не писати заяву до поліції.

Просить критично ставитись до показань свідка ОСОБА_35 , яка показала, що бачила бійку між ОСОБА_34 та ОСОБА_33 біля двору ОСОБА_22 влітку, але не змогла вказати коли саме це відбувалось, хто які дії вчиняв та в чому полягала бійка. При цьому, раніше свідок зазначала, що бійку бачила о 4 годині ранку, потім вказувала, що це відбувалось ввечері, а також вказувала, що погано бачить і чує.

Не погоджується з висновком суду щодо мотиву вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення,який на думку суду полягає у довготривалих неприязних відносинах та бажанням помсти. Таке твердження не підтверджується жодним доказом та є лише вигадкою суду, оскільки жоден із свідків не вказав на те, що між її підзахисним та ОСОБА_36 відбувались конфлікти, їх відносини були неприязними, при тому, що до сільської ради жодних скарг на ОСОБА_37 не надходило.

Показання ОСОБА_6 , які були ним надані під час проведення слідчого експерименту 14 жовтня 2017 року просить визнати неналежним доказом, оскільки перед проведенням слідчої дії затриманий не мав можливості на конфіденційну бесіду із адвокатом, а надані показання не можуть бути прийняті відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, якою визначено, що суд може обґрунтовувати свої висновки виключно тими показаннями які сприймає безпосередньо у судовому засіданні.

Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, має бути розцінено,як допит, що не має доказового значення, особливо з урахуванням порушення права на захист під час даної слідчої дії.

Судом вказано, що для здавлювання шиї ОСОБА_10 був використаний шнурок для взуття. Але так і не було встановлено походження цього предмету, який на думку суду став знаряддям вчинення убивства. Під час слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 шнурок не вилучався, тому не зрозуміло звідки він взявся у протоколі цієї слідчої дії. Допитані у судовому засіданні показали, що шнурок був вилучений під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_38 ,однак вони не зазначають ким він був виявлений, де саме, ким та яким чином був вилучений.

Судом проігноровано порушення права на захист ОСОБА_6 під час його затримання. Так, згідно протоколу затримання фактичний час його затримання 12.40 год. 13.10.2017, сам протокол складений о 16.55 цього ж дня. У той час як обвинувачений вказує на те, що він був затриманий 12.10.2017, доставлений до Бобровицького райвідділу поліції, де і тримався до 13.10.2017. Такі показання її підзахисного узгоджуються зі свідченнями односельців,які підтвердили, що ОСОБА_6 поліцейські забрали 12.10.2017 і більше він не повертався. Стороною обвинувачення не надано жодних обґрунтованих пояснень того, де саме тримався або перебував затриманий ОСОБА_6 з 12.10.2017 аж до моменту оформлення протоколу про його затримання.

При цьому, у матеріалах справи є протокол огляду оптичного диску до протоколу про проведення негласної слідчої дії,де на відео зафіксовано розмову ОСОБА_6 та ОСОБА_39 в приміщенні службового кабінету Бобровицького ВП від 13.10.2017 в період часу з 08.29 по 08.39 год, а також мається фіксація розмови між ОСОБА_6 та працівником поліції в цей день у період часу з 08.39 по 08.40 год. Фактично, дана слідча дія підтверджує безпідставне, без оформлення протоколу затримання та перебування ОСОБА_6 у відділі поліції та вказує на порушення його права на захист, оскільки захисник цього дня не прибув до затриманого.

Вважає, що суд першої інстанції належним чином не проаналізував докази, які були надані стороною обвинувачення та безпідставно ухвалив обвинувальний вирок, відкинувши доводи сторони захисту, які доводять невинуватість обвинуваченого та узгоджуються з показаннями свідків.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_6 скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок м`якості та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України призначити 8 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 115 КК України призначити 12 років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання суд не врахував, що ОСОБА_6 були вчинені кримінальні правопорушення, які відносяться до особливо тяжких злочинів. Не в повній мірі враховано, що обвинувачений не працював, легальних джерел заробітку не мав, за місцем проживання характеризується задовільно. При цьому, раніше ОСОБА_6 вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності та спричинення тілесних ушкоджень з необережності, йому було призначено покарання з випробуванням, але він вчинив нові кримінальні правопорушення, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання поважати закон.

Також судом не враховано кількість кримінальних правопорушень з урахуванням того, що обидва посягали на життя та здоров`я потерпілого, а в результаті призвели до непоправних наслідків смерті потерпілого. Залишено поза увагою, що кримінальні правопорушення були вчинені ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, що значно обтяжує ступінь його вини.

У судовому засіданні ОСОБА_6 своєї вини не визнав та намагався перекласти відповідальність на іншу особу, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, тим самим не сприяв встановленню істини у справі, не розкаявся у вчиненому та не просив вибачення у потерпілої сторони, не зробив для себе критичних висновків з вчиненого ним діяння.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги про скасування вироку і закриття провадження за недоведеністю обвинувачення, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту і підтримав апеляційну скаргу прокурора про посилення покарання, повторно дослідивши матеріали кримінального провадження та переглянувши відеозаписи слідчих експериментів з обвинуваченим та ОСОБА_22 , перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задовольнити частково, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_10 проживали та працювали по господарству у родини ОСОБА_22 по АДРЕСА_1 .

Судово-медичні данні, в тому числі і комісійної експертизи, вказують на те, що на тілі ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому грудини, переломів 2,3,4, 5, 6 ребер справа, переломів 2,3, 4, 5,6 зліва, крововиливи в м`язи грудини, крововилив в навколо серцеву сорочку, 2 синці на грудній клітці, які в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, могли бути заподіяні в строк як 10.10.2017, так і 12.10.2017.

Смерть потерпілого ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії, через здавлювання шиї петлею з напівжорсткого матеріалу, приблизно діаметром 4-6 мм, внаслідок травматичного впливу на передні бокові поверхні шиї, про що свідчать наявність горизонтально розміщеної странгуляційної борозни на передній поверхні шиї, переломи щитовидного хряща, крововилив в м`які гортані в ділянці щитовидного хряща, стан оболонки очей, гостра емфізема легень, венозне наповнення кров`ю внутрішніх органів грудної та черевної порожнини.

Удушення потерпілого не могло мати місце 10.10. 2017, з урахуванням розвитку трупних явищ, вираженого заклякання у м`язах обличчя та кінцівках, комісія експертів зробила висновок, що смерть ОСОБА_10 настала за 10-14 годин до розтину, який був розпочатий о 16 годині 30 хвилин 12.10.2017, відповідно потерпілий був задушений у проміжок часу з 2 години 30 хвилин до 06 години 30 хвилин 12 жовтня 2017 року ( том 2 а. с. 87-98 ).

Таким чином, захисна версія обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що напередодні між потерпілим ОСОБА_36 та ОСОБА_40 відбулась дуже голосна сварка, 12 жовтня 2017 року, близько 09 години він приніс потерпілому поїсти та пішов займатись господарством, а коли повернувся о 10 годині, ОСОБА_26 був мертвим, виглядає невірогідною. Висновок комісії експертів вказує на те, що потерпілий ОСОБА_10 станом на 9 та 10 години ранку 12.10.2017, більше ніж дві години був мертвим.

Під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом був досліджений слідчий експеримент, проведений з обвинуваченим ОСОБА_6 , а також слідчий експеримент, проведений з ОСОБА_38 , який був залучений до матеріалів справи, проте судом першої інстанції не досліджувався.

Посилання сторони захисту про визнання цих доказів не допустимими через порушення права на захист, є необґрунтованими. Так підозрюваний ОСОБА_6 в присутності захисника адвоката ОСОБА_28 надав пояснення та показав, яким чином відбувалося побиття потерпілого ОСОБА_10 а саме, що ОСОБА_6 був ображений на потерпілого, який на той час уже спав у будинку, а тому запропонував ОСОБА_41 витягти потерпілого на вулицю та провчити.

Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 достовірно відображав перебіг подій, показував, як тягли потерпілого, що трохи не завалив поліцейського, який був пристебнутий до нього кайданками. Повідомив, що брав палку та бив потерпілого по ногах, у груди, а також завдавав ударів по тулубу кулаками та ногами.

ОСОБА_42 в присутності захисника також показав та пояснив, як витягували потерпілого з будинку, били на вулиці. Ініціатива побиття виходила саме від ОСОБА_6 , який був обурений на ОСОБА_10 . ОСОБА_22 також показував, як згинав свою руку та завдавав ударів потерпілому, називав кількість ударів та їх силу.

Слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Порівнявши відомості слідчого експерименту за участі ОСОБА_37 та за участю ОСОБА_22 , апеляційний суд вважає, що вони проведені з дотриманням норм кримінально-процесуального закону і вказують на те, що потерпілий ОСОБА_43 був навмисно побитий з ініціативи ОСОБА_6 , якому допомагала у цьому особа, щодо якої виділені матеріали кримінального провадження у зв`язку з її розшуком.

Саме 10.10.2017 потерпілому ОСОБА_10 були завдані тяжкі травми в області грудної клітки, які були небезпечними для життя та здоров`я в момент заподіяння і з якими потерпілий прожив ще два дні.

Сам по собі факт родинних стосунків між адвокатом, який здійснював захист обвинуваченого ОСОБА_6 , з начальником місцевої поліції, не ставить під сумнів належне здійснення ним захисту.

По-перше, слідчий процесуально незалежна особа, з наданими йому повноваженнями, за роботою якого здійснює нагляд прокурор у кримінальному провадженні, а не начальник поліції, вказівки якого як для слідчого, так і прокурора, не мають ніякого значення.

По-друге, ОСОБА_6 визнавав як під час досудового слідства, так і у минулих судових засіданнях, що днів за два до смерті, побив потерпілого ОСОБА_44 , якого витягли удвох із будинку, побили на вулиці біля подвір`я, після приходу матері ОСОБА_22 , яка їх сварила за бійку, припинили побиття ОСОБА_10 , занесли його у будинок і поклали на диван, де того виявили побитим та задушеним 12 жовтня 2017 року.

По-третє, визнання провини, є обставиною, що пом`якшує покарання, а тому захисник навіть з етичних міркувань, не міг радити своєму підзахисному ОСОБА_6 заперечувати свою провину.

Свідок, сусідка ОСОБА_45 в суді підтвердила, що бачила біля двору ОСОБА_22 , днів за два до смерті, як ОСОБА_6 бився з ОСОБА_10 .

Таким чином винуватість ОСОБА_6 у навмисному заподіянні потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень групою осіб, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, доведена поза розумним сумнівом.

Разом з тим, надаючи юридичну оцінку діям ОСОБА_6 , суд не звернув уваги, що причиною смерті потерпілого є механічна асфіксія, смерть від якої настає через лічені хвилини і не вимірюється днями.

Окрім показань ОСОБА_39 , який під час слідчого експерименту, коли був знайдений на вулиці шнурок, пояснював, що ОСОБА_6 задушив потерпілого ОСОБА_10 , інших доказів у матеріалах справи немає, і можливість їх отримання втрачена.

Вилучений шнурок не був предметом дослідження на предмет наявності на ньому біологічних слідів. Тіло потерпілого ОСОБА_10 було знайдене у кімнаті будинку, на дивані, і слідів його переміщення під час огляду місця події, виявлено не було ( протокол огляду місця події від 12.10.2017 том 2 а. с.43-51).

Ні прямих, ні побічних доказів, що обвинувачений ОСОБА_6 задушив потерпілого ОСОБА_10 , доступ до якого у будинку мали й інші особи, під час розслідування кримінального провадження, зібрано не було.

Через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливостей їх отримання, вирок суду в частині засудження підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Тримання ОСОБА_6 в приміщенні райвідділу поліції разом з ОСОБА_38 , щоб підслухати їх розмову і оформлення протоколу затримання 13.10.2017 о 12 годині 40 хвилин, замість 08 години ранку, не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, разом з тим не спростовує, та не тягне визнання доказів недопустимими, які були одержані після належного оформлення протоколу затримання та запрошення захисника.

Посилання обвинуваченого та його захисника про затримання 12 жовтня 2017 року та тримання у відділі поліції, не заслуговує на довіру. Судово-медична експертиза тіла потерпілого була розпочата тільки о 16 годині 30 хвилин 12.10.2017 і закінчена 06.12. 2017.

Обвинувачений ОСОБА_6 був на місці події і викликав поліцію, у той час як ОСОБА_46 зник і його привезли на ранок з аеропорту Бориспіль з м. Києва, тільки 13 жовтня 2017, де помістили в один кабінет з ОСОБА_6 , щоб почути справжній перебіг подій.

Заздалегідь чи буде затриманий ОСОБА_46 , ніхто не знав, а тому затримувати ОСОБА_6 12.10.2017 не було жодних підстав, так як він нікуди не тікав.

У зв`язку із зменшенням об`єму обвинувачення ОСОБА_6 колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та посилення покарання, у той же час вважає знизити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України.

Видалення суду до нарадчої кімнати 13 серпня 2020 року та проголошення вироку наступного дня, не є процесуальним порушенням чи порушенням таємниці нарадчої кімнати, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 367 КПК України, суд має право перевати нараду для відпочинку з настанням нічного часу, як у даному випадку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2020 року щодо ОСОБА_6 в частині його засудження за ч. 1 ст. 115 КК України скасувати, а провадження в цій частині закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливостей їх отримання.

ОСОБА_6 з ч.2 ст. 121 КК України знизити покарання до семи років позбавлення волі.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_47 ОСОБА_48 ОСОБА_49