Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 квітня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2022 року про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002233 від 02.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 травня 2022 року без визначення розміру застави.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2022 року та ухвалити нову, якою обрати Каратасу Екрему запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, ухваленою з порушеннями норм матеріального та процесуального права, без всебічного, повного і неупередженого з`ясування обставин справи та їх підтвердження належними і допустимими доказами.

Зазначає, що прокурор не навів та не підтвердив існування ризиків, зазначених у клопотанні, а доводи та аргументи захисника, які повністю спростовували твердження сторони обвинувачення, без будь-яких обґрунтувань були залишені поза увагою суду.

Наголошує на тому, що слідчим суддею також не враховано те, що підозрюваний не відмовляється надавати вичерпні та змістовні показання, повністю визнає вину у вчиненому кримінальному провадженні та щиро розкаюється, має постійне місце проживання та стабільний дохід, міцні соціальні зв`язки, в тому числі і з родиною загиблої, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави буде цілком достатнім для забезпечення виконання останнім покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, позицію прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування останнього під вартою.

Зокрема встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, зокрема; результатами проведеного огляду місця події, результатами проведеного огляду трупа ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками за участі свідків, лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Також, суд врахував тяжкість інкримінованого Каратасу Екрему злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічним позбавленням волі, особу підозрюваного, який ніде не працює, тобто офіційного джерела доходу не має, після вчинення злочину залишив місце його вчинення та перебував у розшуку, що виправдовує ризик переховування від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.
Тому колегія суддів вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний визнає вину у вчиненому злочині та щиро розкаюється, не відмовляється надавати вичерпні та змістовні показання слідчому прокурору та суду, підтримує зв`язки з родиною загиблої та намагається відшкодувати завдані збитки враховуються апеляційним судом, однак не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних, які б унеможливлювали перебування останнього під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Слідчий суддя прийняв рішення про продовження Каратасу Екрему строку тримання під вартою без визначення розміру застави. Проте, захисник ОСОБА_6 просив скасувати обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо окремих категорій злочинів.
Оскільки ОСОБА_16 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, то слідчий суддя постановив правильне рішення, не визначивши останньому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в порядку ч.1 ст.183 КПК України, оскільки результат вчиненого злочину спричинив загибель людини.
Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження.
Натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2022 року про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3