Справа №№ 148/217/22
В И Р О К
Іменем України

05 серпня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

свідків ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000024 внесеного в ЄРДР від 04.02.2022, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, освіта середня загальна, одружений, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, має інвалідність 3 групи, не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 04.02.2022, близько 13:30 год., перебуваючи біля магазину за адресою АДРЕСА_2 , помітив свою дружину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проходила повз магазин та з якою на даний момент знаходиться в процесі розлучення. Помітивши дружину, ОСОБА_6 , підійшов до неї та між ними виникла сварка, під час якої останній на ґрунті ревнощів та неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи і передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків наніс ОСОБА_5 один удар долонею правої руки по обличчі, а саме в області носу, внаслідок чого вона відчула гострий, різкий біль.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , заподіяв потерпілій ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому передньої ості носу, синця та забою м`яких тканин в ділянці спинки носа, які відповідно до висновку експерта по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, не визнав і суду пояснив, що він дійсно зустрівся зі своєю дружиною ОСОБА_5 біля магазину в с. Шпиків, з якою перебуває в процесі розлучення та в них склались неприязні відносини. Під час розмови в них виник конфлікт, і ОСОБА_5 почала його обзивати нецензурною лайкою. Під час цього, він правою рукою, долонею, штовхнув її в обличчя, намагаючись прикрити рот, щоб та не виражалась нецензурною лайкою. Після цього, він залишив місце та пішов в своїх справах. Свідком вказаних подій була продавець магазину ОСОБА_7 .
Не зважаючи на ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.2 КК України не визнав його вина підтверджується показами потерпілого, свідка та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_5 , суду пояснила, що 04.02.2022, вона прийшла додому і побачила, що був ОСОБА_6 , з яким вона перебуває в процесі розлучення. В будинку був розбитий ноутбук, тому вона здогадалась що був її чоловік. Після цього вона пішла в село і біля магазину зустрілась з ОСОБА_6 , і в них виникла словесна сварка. В ході цієї сварки ОСОБА_6 наніс їй удар рукою в переносицю, від якого вона відчула гострий біль та пошатнулась назад. В даний конфлікт, після нанесення їй удару втрутилась продавець магазину ОСОБА_7 , і ОСОБА_6 залишив місце і пішов. Після цього вона звернулась в поліцію.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона працює продавцем магазину. 04.02.2022, перебуваючи в магазині, вона почула на вулиці сварку. Вийшовши з магазину, вона побачила, як ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_5 , так як вона знає їх як жителів селища. Ударив він її рукою в обличчя, куди саме, вона не бачила. Після цих подій, через деякий час, вона бачила як ОСОБА_5 ходила з перебинтованим носом.
Також, вина обвинуваченого ОСОБА_6 , підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими матеріалами кримінального провадження:
- висновком експерта № 14 від 07.02.2022 (а.с. 54), згідно якого у гр. ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому передньої ості носу, синця та забою м`яких тканин в ділянці спинки носу, які виникли від дії твердого тупого предмета (предметів), що могло бути в термін та за обставин на які вказує обстежена, і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.02.2022 з свідком ОСОБА_7 (а.с. 55-57), відповідно до якого свідок вказала про обставини події;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.02.2022 з потерпілою ОСОБА_5 (а.с. 58-60), відповідно до якого остання вказала про обставини події.
Судом враховано, що у сторін не виникло сумнівів, клопотань та заперечень щодо належності та допустимості письмових доказів наданих стороною обвинувачення.

Разом з тим, суд не приймає до уваги додатки до протоколів слідчих експериментів, а саме відеозаписи, так як під час відтворення вказаних відеофайлів в судовому засіданні будь-яка інформація на представлених дисках відсутня.

Таким чином, оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, оцінюючи покази обвинуваченого, потерпілого та свідка, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у інкримінованому кримінальному проступку доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ст. 125 ч.2 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Суд критично відноситься до показів обвинуваченого щодо не визнання своєї вини. Так, як із самих показів вбачається, що обвинувачений наніс удар потерпілій достатньої сили для спричинення тілесних ушкоджень, хоча сам обвинувачений вказує, що це був не удар, а поштовх.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 52), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 61-62), що свідчить про його осудність, раніше не судимий (а.с. 53).
Обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_6 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, який вину не визнав, з метою попередження нових кримінальних правопорушень, виправлення обвинуваченого, з врахуванням вимог ст. 50, 65 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання останньому в межах санкції визначеної ст. 125 ч.2 КК України, у виді сплати штрафу.
Вирішуючи питання про запобіжний захід, суд вважає, що підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 125 КК України, ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді сплати штрафу в дохід держави в розмірі сімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1190 грн. (одна тисяча сто дев`яносто гривень).

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам

Суддя