Справа № 308/5500/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000509 від 05.05.2022, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 протягом часу з березня 2021 року по травень 2022 року в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері - потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя.

25.03.2021 приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №432958 від 02.03.2021. Постановою Ужгородського міськрайонного суду №308/4497/21 від 27.04.2021 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.

02.04.2021 приблизно о 14 год. 13 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 домашнє насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вина ОСОБА_8 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №432959 від 02.04.2021. Постановою Ужгородського міськрайонного суду №308/4498/21 від 27.04.2021 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.

26.04.2021 приблизно о 18 год. 26 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №434855 від 26.04.2021. Постановою Ужгородського міськрайонного суду №308/5668/21 від 11.05.2021 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

10.11.2021 приблизно о 15 год. 15 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Таким чином ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №801172 від 10.11.2021. Постановою Ужгородського міськрайонного суду №308/15365/22 від 08.02.2022 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

05.05.2022 ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, що проявилось у словесних образах потерпілого нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості.

Таким чином, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся. При призначенні покарання просив суворо не карати.
Потерпіла в судовому засіданні просила суворо не карати обвинуваченого.
Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, доведена повністю.
Оскільки прокурор, потерпіла та обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, встановлених судом.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, тобто домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Пунктами 2, 3 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, визначених ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, з врахуванням наведених пом`якшуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, який на обліку в КНП "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей" не перебуває, тому суд вважає, що достатньою мірою для виправлення та упередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень є міра покарання, передбачена санкцією ст. 126-1 КК України у вигляді громадських робіт.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальних витрат немає.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання: за ст. 126-1 КК України у вигляді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1