ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/727/22 Справа № 212/2340/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді від 12.05.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що ОСОБА_8 необгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, а також судом не було належним чином встановлено та перевірено обставини, на підставі яких застосовано саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, при цьому сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не може бути такою підставою. Одночасно вказує, що суд прийшов до помилкового висновку про неможливість застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки заявлені ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України не доведені, зокрема не надано жодного доказу неявки ОСОБА_8 до слідчого, прокурора або суду.

Також вказує, що судом не враховано того факту, що ОСОБА_8 має заслуги перед батьківщиною, оскільки є учасником бойових дій, при цьому те, що він не працевлаштований, не є достатньою підставою для застосування виключного запобіжного заходу.

Одночасно акцентує увагу на тому, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу неправильно визначено строк тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки встановлений строк до 10 липня 2022 року виходить за межі граничного строку в 60 днів з огляду на те, що ОСОБА_8 було затримано 10 травня 2022 року.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволене клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та визначено альтернативну заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 тисяч 620 гривень. Строк тримання під вартою ухвалою визначено до 10 липня 2022 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні у період іспитового строку за попереднім вироком суду нового тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, а отже він, залишаючись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти злочини, незаконно впливати на свідків. Крім того прийнято до уваги, що останній не має офіційного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, родинних зв`язків не має, з його пояснень є наркозалежною особою.

Одночасно судом першої інстанції вказано, що будь який із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою цих вимог закону в цілому дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, зокрема протоколами огляду місця події від 10 травня 2022 року; протоколом затримання підозрюваного від 10.05.2022 року; поясненнями підозрюваного ОСОБА_8 та понятих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 від 10.05.2022 року; поясненнями ОСОБА_12 від 10.05.2022 року; повідомленням про підозру у вчиненні злочину від 11.05.2022 року; висновком експерта від 11.05.2022 року.

З наведених обставин, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 в обсязі, достатньому для застосування у відношенні нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, вчиненого в період іспитового строку за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2020 року, що свідчить про ймовірність призначення у майбутньому покарання за правилами ст. 71 КК України та може спонукати останнього до спроби уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів слідства та суду.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню розпочато лише 10 травня 2022 року та органу слідства необхідно провести слідчі дії за участю свідків, ризик незаконного впливу на останніх з боку підозрюваного також існує.

Існує і є вагомим також ризик вчинення цим підозрюваним нових злочинів з огляду на те, що останній раніше неодноразово судимий за корисливі посягання на чуже майно, не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, відомості про наявність в нього легального джерела доходу відсутні.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів враховує, що останній, небезпідставно підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який у разі доведення вини останнього, передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що, на думку колегії суддів, дозволяє грунтовно припускати, що останній може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству шляхом здійснення впливу на свідків та переховування, при цьому ризик переховування підозрюваного підтверджується і тим, що він є особою раніше неодноразово судимою, небезпідставно підозрюється у вчиненні нового злочину під час іспитового строку за попереднім вироком суду, що з великою вірогідністю свідчить про стійкість антисоціальної поведінки та схильність ОСОБА_13 до вчинення злочинів. Також приймаються до уваги дані про особу підозрюваного, який не працевлаштований, легального джерела доходу не має, родини та осіб на утриманні не має, а тому і не має міцних соціальних зв`язків, з його слів є наркотично залежною особою, що у сукупності з вищенаведеним свідчить про неможливість усунення встановлених ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки цього підозрюваного у спосіб, не пов`язаний з його ізоляцією від суспільства.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо необгрунтованості підозри, недоведеності наявності відносно ОСОБА_8 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.
Аналізуючи викладені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Разом із тим, доводи апелянта щодо порушення слідчим суддею вимог ст. 197 КПК України при визначенні строку тримання підозрюваного під вартою є обгрунтованими та заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно ч. 2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчим суддею було зазначено про необхідність рахувати строк тримання ОСОБА_8 під вартою з моменту його затримання та до 10 липня 2022 року, що виходить за межі встановленого 60 денного строку передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України на 1 день.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження було затримано 10 травня 2022 року о 17 годині 10 хвилин, що підтверджується протоколом затримання підозрюваного від вказаної дати (а.с. 32), а тому граничною датою строку тримання під вартою має бути 08 липня 2022 року але не 10 липня 2022 року, як це визначено оскаржуваною ухвалою.

Аналізуючи вищенаведене та з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 належить задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08 липня 2022 року, з визначенням альтернативної застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 197, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме до 08 липня 2022 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень.

У разі внесення застави на відповідний рахунок, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без дозволу прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Строк дії обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 08 липня 2022 року.

Попередити підозрюваного ОСОБА_8 про те, що у разі невиконання покладених на нього зобов`язань настають наслідки, передбачені КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4