№ 336/1742/2020
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з неповною середньою освітою (8 класів), неодруженого, непрацевлаштованого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.1994 року за ч. 4 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до двох років шести місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку в порядку ст. 461 КК України (в редакції 1960 року) строком на два роки;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.1995 року за ч. ч. 2, 3 ст. 140, ч. 2 ст. 206 із застосуванням ст. ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 10 травня 1999 року у зв`язку з повним відбуттям строку покарання;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2000 року за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140 із застосуванням ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 19 липня 2003 року у зв`язку з повним відбуттям строку покарання;

- вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого

від відбування покарання з випробуванням тривалістю в два роки;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2007 року за ч. 3 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 510 грн.;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2010 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 5 травня 2015 року у зв`язку з повним відбуттям строку покарання;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), неодруженого, непрацевлаштованого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимостей,

- обвинувачених за ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , який має судимості за вчинення корисливих злочинів проти власності та громадського порядку, за попередньою змовою з ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна за таких обставин.

Близько 12 години 35 хвилин 5 березня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , керуючись спільним умислом на крадіжку, за попередньою змовою між собою із гаражу на території садиби за адресою: АДРЕСА_3 , куди вони проникли шляхом ушкодження замку на вхідній двері, таємно викрали таке належне потерпілій ОСОБА_8 майно:

-велосипед «Author» сірого кольору вартістю у відповідності до експертного висновку 7000 грн.;

-велосипед «Profi» помаранчевого кольору вартістю у відповідності до експертного висновку 873 грн. 33 коп.;

-велосипед «Аист» синього кольору вартістю у відповідності до експертного висновку 1366 грн. 67 коп.;

-зварювальний апарат кустарного виробництва, що не має для потерпілої майнової цінності;

-самовар алюмінієвий, що не має для потерпілої майнової цінності;

-металевий кейс із викруткою та змінними бітами до неї з маркуванням «Topex», який не має для потерпілої майнової цінності;

-сейф-органайзер із пластику з різноманітними саморізами, який не має для потерпілої майнової цінності;

-подовжувач білого кольору, який не має для потерпілої майнової цінності;

-зарядний пристрій чорного кольору, який не має для потерпілої майнової цінності;

-викрутку із ручкою жовто-чорного кольору із маркуванням «Topex», що не має для потерпілої майнової цінності;

-викрутку із ручкою червоно-чорного кольору із маркуванням «Chrome-Vanadium», що не має для потерпілої майнової цінності;

-викрутку із ручкою жовтого кольору із маркуванням «Chrome-Vanadium», що не має для потерпілої майнової цінності

Описаними діями потерпілій спричинено матеріальну шкоду у сумі 9240 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав винуватість у вчиненні таємного заволодіння чужим майном за вказаних в обвинуваченні обставин, проте зазначив, що ОСОБА_7 є непричетним до викрадення, не розділяв з ним злочинний умисел, а на місці пригоди опинився випадково.

Відносно обставин вчиненого ним викрадення дав такі показання.

Вранці того дня, до якого відноситься подія злочину, він випивав спиртне в товаристві своєї знайомої та двох приятелів в одному з будинків по АДРЕСА_4 . Компанія випила близько 1,5 літри самогону. Коли алкоголь закінчився, він зателефонував ОСОБА_7 , з яким знайомий близько десяти років, з проханням, щоб той привіз гроші на горілку. По мірі прибуття ОСОБА_7 товариші зустрілись на вул. Деповській, де ОСОБА_7 повідомив, що не має достатньо коштів для набуття спиртного. Тоді ОСОБА_6 попросив його залишитися на місці, а сам направився до своєї колишньої дружини, яка проживає в кварталі АДРЕСА_4 , щоб попросити у неї грошей на випивку. Проходячи повз будинок потерпілої, прийняв рішення проникнути на територію садиби та викрасти металеві речі з метою їхнього збуту в пункті прийому металобрухту. Переплигнувши через паркан, монтировкою, яку підшукав на прибудинковій території, збив навісний замок з двері до гаражу, звідки викрав все описане в обвинувальному акті майно, яке перекинув через паркан. Коли на вулиці він став збирати викрадене, побачив ОСОБА_7 , який вже підняв з землі велосипед та тримав його в руках. Одразу після цього до них під`їхала поліцейська машина, та їх затримали.

Пояснив, що співучасник випадково опинився на місці пригоди, очевидно, розпочавши рух вслід за ОСОБА_6 після того, як вони розсталися на вул. Деповській.

У вчиненні злочину розкаявся. Заявив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого і жалкує про те, що сталося.

ОСОБА_7 вини у вчиненні інкримінованих йому протиправних дій не визнав та дав суду такі показання.

Зранку 5 березня 2020 року він гостив у свого приятеля, який проживає по АДРЕСА_5 , потім мав намір поїхати до дружини, яка повинна була знаходитися в орендованому подружжям торгівельному кіоску, щоб попросити у неї грошей. Проте в телефонній розмові дружина повідомила, що вона не вийшла на роботу. Отримавши телефонний дзвінок від ОСОБА_6 , направився на зустріч з ним, і товариші зустрілися на АДРЕСА_6 , де ОСОБА_6 повідомив йому, що має намір сходити до своєї дружини, щоб попросити у неї грошей на випивку. ОСОБА_7 заявив, що не піде з ним, та в очікуванні сів на залізничні рейки, що пролягають рядом з місцем зустрічі. На певний час він відлучався від місця очікування, щоб придбати самогону на розлив в одному з житлових будинків, але мешканці цього житла не відчинили йому двері, що зумовило його повернення до місця, де вони с ОСОБА_6 розстались. Втомившись від очікування, він вирішив піти додому, а дорога до його будинку пролягає через місце, де ОСОБА_6 скоїв крадіжку, тому він побачив друга та майно, яке той викрав, і поцікавився, звідки вказані предмети. У відповідь ОСОБА_6 запропонував йому потримати велосипед, який до того тримав сам, на що ОСОБА_7 погодився і прийняв з рук ОСОБА_6 велосипед. Викрутки, які знаходились на землі поряд с ОСОБА_6 , він поклав до кишені своїх брюк з власної ініціативи, вважаючи, що вони належать ОСОБА_6 і не припускаючи, що вони можуть бути предметом викрадення. Саме коли він взяв від ОСОБА_6 велосипед та поклав у кишеню викрутки, до них під`їхала поліцейська машина.

В судовому засіданні 1 липня 2022 року уточнив, що взяв з землі лише дві викрутки, а одна, яку він заздалегідь приготував, щоб допомогти дружині у виконанні ремонтних робіт в кіоску, вже находилася у нього в кишені.

Хоча за змістом показання обвинуваченого не містять визнання винуватості, проте ОСОБА_7 просить не карати його суворо за те, що, з його слів, він випадково опинився на місці вчинення крадіжки.

Обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, до яких у відповідності до ст. 91 КПК України відносяться, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, встановлюються на підставі доказів, якими у відповідності до ст. 84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України).

Обставини справи встановлені судом на підставі сукупності таких фактичних даних, безпосередньо досліджених в судовому засіданні.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_8 показала, що є власником будинку АДРЕСА_3 . В день, коли сталася крадіжка, її викликали співробітники служби охорони, так як спрацювала сигналізація. Коли вона приїхала до садиби, побачила за парканом двох хлопців, яких вона впізнає в обвинувачених, та належне їй майно, яке вона зберігає в гаражі на території земельної ділянки під будинком. Одна з петель, на яких тримається навісний замок до входу в гараж, була зірвана, замок знятий, а в гаражі панував безлад, всі речі були перевернуті. Коли вона під`їхала до будинку, обвинувачені сиділи навприсядки метрах в двох від викрадених речей, в яких вона впізнала належне їй майно. Причетні до крадіжки особи були затримані в той же день. Під час досудового розслідування їй пред`являли для впізнання три викрутки, які були виявлені в кишені одного з зловмисників та які вона безсумнівно впізнала як такі, що належать їй і були викрадені 5 березня 2020 року.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що про крадіжку довідався від ОСОБА_10 , з якою проживає однією сім`єю, і одразу приїхав до місця пригоди разом з батьком потерпілої. На місці пригоди застав багато поліцейських. Обвинувачені знаходились тут же. Замок на гаражі, який родина використовувала як склад, був розламаний. Були викрадені три велосипеди, самовар, зварювальний апарат, викрутки та інше майно. На місці пригоди ОСОБА_6 говорив, що вони непричетні до крадіжки, а лише проходили повз паркан, коли були затримані співробітниками поліції.

За показаннями свідка ОСОБА_11 , він та його колега ОСОБА_12 служать в Олександрівському міжрайонному відділенні управління поліції охорони Департаменту поліції охорони, на початку березня 2020 року від оператора пульта центрального спостереження отримали інформацію про те, що в будинку АДРЕСА_3 спрацювала сигналізація. Під`їжджаючи до об`єкта, вони побачили обвинувачених біля паркану будинку. При цьому ОСОБА_7 тримав велосипед, на багажнику якого був розташований зварювальний апарат. ОСОБА_6 також тримав велосипед, який постійно падав на землю, а обвинувачений його періодично піднімав. Обидва обвинувачених перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння, відповісти на питання, звідки взяли викрадене майно, не могли. На кермі велосипеда, який тримав ОСОБА_7 , висіла сумка. ОСОБА_7 говорив, що лише проходив повз, а ОСОБА_6 попросив його потримати велосипед.

Свідок ОСОБА_12 дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_11 , пояснивши, через 10 хвилин після отримання сигналу тривоги вони прибули на місце виклику, де побачили обвинувачених, один з яких, а саме: ОСОБА_7 , тримав в руках велосипед зі зварювальним апаратом, а інший тримав два велосипеди, по велосипеду в кожній з рук. Побачивши автомобіль, на якому приїхали свідки, ОСОБА_6 притулив велосипеди до паркану, а сам пішов назустріч автомобілю. Свідок для з`ясування причин спрацювання сигналізації переплигнув через паркан, оскільки не зміг відкрити хвіртку, та на присадибній території побачив відкриті двері в господарській побудові. Свідки викликали господарку будинку та слідчо-оперативну групу.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.03.2020 року, яке проводилось наступного дня після події злочину, випливає, що в особі на фото під порядковим номером 4, яке містить зображення ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_12 , впізнав особу, яка 5 березня 2020 року була затримана біля будинку № 73-А по вул. Суліми в м. Запоріжжі з викраденим велосипедом «Author» (а. с. 183-185 т. 1).

Той самий свідок в особі на фото під номером 1, яке містить зображення ОСОБА_6 , впізнав особу, яка 5 березня 2020 року була виявлена біля будинку № 73-А по вул. Суліми в м. Запоріжжі, тримаючи в обох руках по велосипеду, власницею яких є потерпіла ОСОБА_8 , як випливає з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.03.2020 року (а. с. 186-188 т. 1).

За змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.03.2020 року, свідок ОСОБА_11 впізнав в фотозображенні ОСОБА_7 особу, яка 5 березня 2020 року була затримана біля будинку № 73-А по вул. Суліми в м. Запоріжжі з викраденим велосипедом «Author» (а. с. 189-191 т. 1).

Той самий свідок в особі на фото під номером 4, яке містить зображення ОСОБА_6 , впізнав особу, яка 5 березня 2020 року була виявлена біля будинку № 73-А по вул. Суліми в м. Запоріжжі, тримаючи в обох руках по велосипеду, власницею яких є потерпіла ОСОБА_8 , як випливає з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.03.2020 року (а. с. 192-193 т. 1).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в обвинувачених впізнали осіб, яких виявили з чужим майном біля паркану будинку АДРЕСА_3 .

Під час огляду місця події, яким є садиба за адресою: АДРЕСА_3 , який (огляд) у відповідності до ч. 3 ст. 233 КПК України проводився зі згоди власника ОСОБА_8 , встановлено, що сталося протиправне проникнення до гаражу на території присадибової ділянки та викрадення з нього належних потерпілій предметів матеріального світу; фототаблиця до протоколу містить зображення викраденого майна на вулиці біля паркану, що огороджує земельну ділянку під будинком (а. с. 157-165 т. 1).

Процедура проведення вказаної процесуальної дії та її результати втілені у відтвореному судом її відеозапису (а. с. 166 т. 1).

Як випливає з постанови про визнання речовими доказами, зазначені в обвинуваченні предмети викрадення, а також чоловіча куртка чорного кольору та сокира з дерев`яною ручкою, які вилучені під час огляду місця події, визнані речовими доказами, з яких викрадене майно до вирішення його долі судовим рішенням передане на зберігання потерпілій (а. с. 167, 168 т. 1).

З відтворених судом відеозаписів затримання обвинувачених за підозрою у вчиненні злочину на місці скоєння протиправних дій випливають обставини затримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яке відбувалось у відповідності до встановленої законом процедури. Під час затримання ОСОБА_7 в кишені його брюк виявлені три викрутки, які він на пропозицію співробітника поліції витягнув з кишені самостійно (а. с. 169-181 т. 1).

Постановою про визнання речовими доказами від 05.03.2020 року вилучені у ОСОБА_7 три викрутки визнані речовими доказами, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 (а. с. 182).

В ході огляду предметів, який відбувався 11 березня 2020 року, потерпіла ОСОБА_8 впізнала належні їй велосипед «Author» сірого кольору, велосипед «Profi» помаранчевого кольору, велосипед «Аист» синього кольору, зварювальний апарат кустарного виробництва, самовар алюмінієвий, металевий кейс із викруткою та змінними бітами до неї з маркуванням «Topex», сейф-органайзер із пластику з саморізами, подовжувач білого кольору, зарядний пристрій чорного кольору, які були викрадені з гаражу на території її домоволодіння 5 березня 2020 року, а також металевий лом та сокиру, що під час події викрадення знаходилися у доступному становищі на території прибудинкової ділянки (а. с. 213-217 т. 1).

З протоколу огляду від 25.03.2020 року випливає, що потерпіла ОСОБА_8 у трьох наданих для огляду викрутках впізнає викрутки, які належать їй і стали предметом викрадення 5 березня 2020 року (а. с. 218-221 т. 1 ).

З протоколу огляду вмісту диску для лазерних систем зчитування DVD-R «Alerus» від 25.03.2020 року, предметом якого є відеозапис затримання підозрюваного ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, слідує, що на 8 хвилині 46 секунді запису підозрюваний дістає з кишені брюк три викрутки, які присутня під час огляду вказаних викруток потерпіла ОСОБА_8 впізнала як такі, що належать їй і були викрадені 5 березня 2020 року (а. с. 222-224 т. 1).

Відтворений судом відеозапис з бортового реєстратора службового автомобіля «Дєу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , Олександрівського міжрайонного відділення управління поліції охорони Департаменту поліції охорони, що міститься на диску для лазерних систем зчитування СD-R «Alerus», демонструє наближення службового автомобіля поліції охорони до будинку АДРЕСА_3 , біля паркану якого знаходяться обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що тримає в руках велосипед зі зварювальним апаратом на багажнику (а. с. 233-237 т. 1).

В ході слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 , відеозапис якого відтворений судом, свідок розказав про виявлення обвинувачених по мірі наближення службового автомобіля до належної потерпілій садиби за адресою: АДРЕСА_3 , за обставин, про які свідок давав пояснення суду (а. с. 241-244 т. 1).

Перелічені судом докази підтверджують фактичні обставини, що утворюють зміст обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Вказані фактичні дані послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, логічно поєднуються одне з одним, об`єктивно відтворюють подію злочину.

Як зазначено в статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення

Сукупність наведених судом фактичних даних (доказів), які належні до цього провадження, достовірні, добуті у встановленому законом порядку, тому є допустимими, відтворюють обставини, що підлягають доказуванню в цьому провадженні, і можуть бути використані для визнання обвинувачення доведеним.

Як випливає із змісту п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дійшовши висновку, що винні дії обвинувачених утворюють диспозицію частини третьої статті 185 КК України, а сукупність зазначених фактичних даних може бути використана судом при прийнятті процесуального рішення на користь обвинувачення за цією нормою закону про кримінальну відповідальність, суд виходить з висловленого висновку про достатність та взаємозв`язок досліджених доказів, оцінку яких навів.

Як зазначено судом, до процесуальних джерел доказів в силу ст. 84 КПК України відносяться і показання обвинувачених, тому суд вважає за необхідне оцінити їх у відповідності до ст. 94 КПК України у співставленні з іншими фактичними даними, посилання на які зробив.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_7 про непричетність до інкримінованих йому кримінально караних дій, суд доходить висновку про їх неспроможність та не приймає до уваги, виходячи з такого.

Означені показання не підкріплені жодними іншими джерелами та суперечать дослідженим судом фактичним даним і спростовуються ними.

Твердження обвинуваченого про те, що він не мав умислу на викрадення, а випадково опинився на місці події спростовуються наведеними показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які застигли обвинуваченого на місці крадіжки з предметами викрадення, а також згаданими судом доказами, які містять достовірну інформацію про наявність в розпорядженні обвинуваченого речей, що стали предметом викрадення.

Аналіз обстановки, за якої сталася крадіжка, також робить очевидною хибність показань ОСОБА_7 , оскільки спосіб проникнення на територію садиби потерпілої через паркан висотою якнайменше 1,5 метри у відсутність можливості скористатися хвірткою, який (спосіб) ускладнює вилучення за територію земельної ділянки таких громіздких предметів, як три велосипеди, зварювальний апарат, дає всі підстави констатувати, що одна особа без сторонньої допомоги не впоралася б з цими діями без завдання шкоди означеним речам, які в такому випадку довелося б кидати з висоти паркану просто на землю.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що такі показання обвинуваченого є виявом позиції захисту від пред`явленого обвинувачення, яка застосовується особами, підданими кримінальному переслідуванню, на власний розсуд.

Показання ж ОСОБА_6 , який також заявляє про відсутність у ОСОБА_7 умислу на таємне викрадення, суд оцінює як вияв бажання допомогти співучаснику уникнути відповідальності та пом`якшити власну відповідальність у відсутність такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

На підставі усього викладеного суд кваліфікує дії:

обвинуваченого ОСОБА_6 - за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до сховища, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб;

обвинуваченого ОСОБА_7 - за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до сховища, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання; а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено є не лише кара, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_6 , який має судимості за вчинення корисливих злочинів проти власності та громадського порядку , скоїв тяжкий злочин.

Означені обставини характеризують його як особу, схильну до вчинення кримінально караних діянь, свідчать про певний ступінь його соціальної небезпеки.

Як зазначено ОСОБА_7 є таким, що не має судимостей.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання для обвинувачених, суд бере до уваги зміст обвинувачення, яке утворює один епізод крадіжки, а також ту обставину, що предмети викрадення, визнані речовими доказами, передані потерпілій на зберігання і в силу ст. ст. 100, 374 КПК України будуть повернені їй за належністю.

У вчиненому обвинувачений ОСОБА_6 покаявся, сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, через повернення потерпілій викрадених речей було усунено спричинено шкоду.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обставиною, що обтяжує його покарання, є рецидив злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є усунення спричиненої злочином майнової шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Згадані пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставин, відомості про особу винних, які мають постійне місце проживання, роботу, хоча у відсутність офіційного працевлаштування, їх молодий вік, який свідчить на користь їх здатності повернутися до соціальних та духовних цінностей і стати на шлях виправлення, дають суду підстави при призначенні їм покарання у вигляді позбавлення волі, що передбачене санкцією частини статті обвинувачення, звільнити їх від відбування покарання з випробуванням.

Застосування згаданого інституту звільнення від відбування покарання, яке, як зазначено, має бути індивідуальним щодо кожної особи, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання з урахуванням таких міркувань.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з ст. 61 Основного Закону, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Ураховуючи наведені судом дані про особи винних та інші суттєві обставини, суд вважає, що застосування згаданого інституту звільнення від відбування порання не зашкодить реалізації цілей покарання, якими, як зазначено, є не тільки кара, а й виправлення засуджених.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальних витрат в провадженні немає.

У відсутність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, які були б заявлені стороною обвинувачення, та з урахуванням належної процесуальної поведінки обвинувачених, суд не вбачає процесуальних підстав для застосування до осіб запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в два роки не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до обвинуваченого до набрання вироком законної сили не застосовувати.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в два роки не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази - велосипед «Author» сірого кольору, велосипед «Profi» помаранчевого кольору, велосипед «Аист» синього кольору, зварювальний апарат кустарного виробництва, самовар алюмінієвий, металевий кейс із викруткою та змінними бітами до неї з маркуванням «Topex», сейф-органайзер із пластику з саморізами, подовжувач білого кольору, зарядний пристрій чорного кольору, металевий лом та сокиру, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , повернути їй за належністю.

Речовий доказ куртку чорного кольору, яка зберігається в камері схову відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, повернути обвинуваченому ОСОБА_6 за належністю.

Речові докази мобільні телефони «Huawei», imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 ; «Nomi I 28L», imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 , які зберігаються в камері схову відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, повернути обвинуваченому ОСОБА_7 за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1